31 183 



Campos, og pludselig staa disse for os friske og grønne og tydelige i alle deres Omrids. 

 Husene knage af Tørhed.» 



"22de Oktober. \i ere nu inde i Regntiden. Den sidste Uge har Himlen næsten 

 uafbrudl været overtrukken, og liver Dag har det regnet. Jorden er fugtig, og det seje 

 Ler klæber ved Fødderne, men Luften er nu frisk og behagelig, og Alt er Fylde og 

 Rigdom i Naturen. Kaffetræerne blomstre.» 



"24de Oktober. Jorden er gjennemblødl af Regnen, Nej ene vanskelige at færdes 

 paa; Skove og Campos dryppe af Fugtighed. Næsten hver Dag Regn med Torden. Om 

 Aftenen lyder Cicadesang overall, og den tusindstemmige Koncert af Frøerne nede i Søen 

 forener sig til en Lyd af en ganske ejendommelig Art, næsten som en stærkt strømmende 

 Flods Brusen; den skydækkede, mørke Himmel oplyses af og til af fjerne Lyn, og funklende 

 Lampyrider svæve hen mellem de mørke Trækroner.» 



• Den 7de November, da Vejret klarede efter længere Tids daglig Hegn, sværmede 

 de store bladskærende Myre {Alta cephalotes) 1 ).» 



«2den Jan. 1865. Slutningen af December var meget regnfuld; liere Dage i Had 

 skyllede det næsten uafbrudt ned. Da klarede det pludselig op med sidste Nymaane i det 

 gamle Aar, og nu staa vi i Veranicoen: Himlen er bleven klar, lysblaa, i bogstavelig For- 

 stand fri for Skyer, i det mindste Morgen og Aften; kun midt paa Dagen vise sig nogle 

 ubetydelige, hvide Skyer langsomt trækkende fra Sydøst, medens Vindstille næsten hersker 

 nede ved Jorden. Ved Solnedgang secs rode Straaler skyde op over den blaa Himmel 

 først i Øst udgaaende fra et Punkt, der ligger Solen diametralt modsat, derefter paa den 

 mere glødende Vestenhimmel. Dagen er iøvrigt meget varm.» 



En Tid som denne, der her er omtalt og af Brasilianerne kjendes under Navn 

 af « Veranico« ("den lille Sommer», verao), indtræffer sædvanlig lidt ind i Januar Maaned 

 og varer gjernc c. 2 — 3 Uger. Ligesom man ved St. Hansdag ofte har »Chuva de S. Joao», 

 saaledes bar man sædvanlig midt i Regntiden en lille Tørtid. Den er ikke kjærkommen 

 for Landmanden, thi den er glødende varm og tor, og den kan ødelægge Bonne-IIøsten. 

 Det vigtigste Fodemiddel for Brasilianerne er de »brune Bonner» [Phaseolus vulgaris); de 

 ere for ham, hvad Brødet er for Nordeuropæerne'; Bønnerne fordre 3 — i Maaneders Ud- 

 viklingstid, og det kan luende, al Veranicoen indtræffer netop i deres Modningstid; da 

 tørrer Frugten ind. Ogsaa Majsen kan tørre ind, naar den paa «lette Tidspunkt ikke har 



1 November og December sværme Myrer og Termiter. Burmeister anfører (Heise S. -IG2), at den 

 nævnte Myre 1851 sværmede 16de Nov. og Følgende Dage. Jeg saae den 1863 sværme den 28de og 

 29de November og Termiterne den 27de. Myrerne kunne være i saa tætte skarer, at Luften næsten 

 formørkes; senere seer man de befragtede Hunner, der kaldes « Tanajura« , slæbes at Arbejderne 

 ned i liederne eller selv grave sig ned og anlægge n\e Boer, medens Hannerne i .Mængde lindes 

 døde og duende paa Jorden. 



