47 199 



Euphorbiaceœ ere ganske vist ret talrigt repræsenterede, men dels ere mange 

 lave (0,1—0,3 M.) og uanselige, dels ere de ikke tilstede i noget særlig stort Individ-antal, 

 og endelig har ingen af dem særlig iøjnefaldende Blomster. 



Langt større Rolle spille Hreliideæ. Mange ere ganske vist temmelig uanselige, 

 Jivid- eller grønblomstrede [Habenaria, Spirantlies), men ved Siden af dem findes de knold- 

 bærende Q/rtopodicr ise Kig. S. 198), om hvis prægtige med Gult og Bruni og Purpur 

 tegnede Blomster jeg har søgt al give en Forestilling i «Videnskabelige Meddelelser» 1884 

 Tab. VI og \ll ved Afbildning al' en hel Hække, hidtil ukjendte Arter. Et ganske fremmed 

 og besynderligt Indtryk gjøre disse tykke, grønne, slimrige Knolde, at' indtil 12 Cm. 

 Længde paa Camposbunden mellem de andre liter 1 )- Last not least bor endelig Episte- 

 pliium sclerophyllum (se Tig. S. 198) nævnes, hvis store, purpurfarvede Blomster, baarne 

 paa en omtrent fodhøj Stængel lage sig prægligt ud i Græsset, og sluttelig de beslægtede, 

 ikke mindre prægtige Pogonia- Arter. 



Af hele den ovrige store Mængde Urter og Halvbuske kan jeg kun fremdrage 

 enkelte, som i særlig Grad vække Opmærksomhed. 



Forst vil jeg nævne Apocy naceæ, der alle hore til Pragtplanterne; kun c 0,3 — 0,5 M. 

 høje, have de (Teste dog særdeles store og prægtige Blomster, særlig de rødblomstrede 

 Dipladenia er , Macrosiphonia erne med særdeles lange Kron rør og hvide, krusede Kraver, 

 vistnok bestøvede af Aftensværmere, og endelig Rhodocalyx roiundifnlius med Blomster 

 som en mørkt purpurfarvet Aurikel. 



Den beslægtede Familie Asclepiadaceæ er ogsaa talrig tilstede; Arterne have sæd- 

 vanlig enlige eller knippestillede, ugrenede Skud med smaa eller middelstore, brunligt og 

 hvidligt eller grønligt farvede Blomster, som ofte ere yderst vellugtende; nogle have linie- 

 dannede Blade og forsaavidt et lyngagtigt Ydre. 



Af Gentianaceæ findes kun faa, dels Lisianthw -Arter med store, mørkeblaa, 

 eampanula-lignende Kroner, dels Vejaniraer, der i Farve og Størrelse mest minde om 

 vore Erythræaer. 



Af Serophulariaceæ er der to , som ere særlig fremtrædende , men ikke meget 

 hyppige; den ene er Esterhazya splendida med store skarlagenrøde Kroner, den anden 

 Escobedia scabrifolia, hvis hvide Kroner have et langt Rør og en bred Krave. 



Amarantacæe ere ret talrige, men de smudsige Farver af Lovet, der oftest er 

 haaret, og af Blomsterne (hvidlige) gjør, at de dog ikke spille nogen synderlig Rolle; 

 herfra gjør dog Gomphreiia officinalis en Undtagelse, naar dens c. to Tommer brede, ild- 

 røde, men lugtløse, kuglerunde Blomsterstande fra November af ere komne til Udvikling 



'i Disse Orchideers Knolde ere meget rige paa en sej Slim, der anvendes ;if Bebi 

 \i<t et virksomt Vandreservoir i Tørtiden. 



