49 



201 



og Pferofepis-Arlerne llvis Irideenie vare talrigere i Individ-Antal, vilde de spille en stor 

 Hulle i (Jrtedækkets Skjønbed; nu staa de Arter, iler tiltrække sig Opmærksomheden veil 

 deres Blomster, alt for spredte og ere l'or sjeldne til. at dette kan ske, f. Ex. den gul- 

 blomstrede, Vs — IV2 i\I. huje Lansbergia juncifolia, eller Alophia Sellowiana, af lignende 

 Højde, med store hængende, klokkeformede, med hvidt og violet tegnede Blomster. 



Et monocotyledont , nærmest Bromeliacé-agtigt Ydre have alle de paa Campos 

 voxende Umbelliferer, nemlig Arter af ICryngium. De lindes især i Grnscampos, rig deres 



\aben Cerrado om Lagoa Santa. Træel er .Indira inermisß), der staaer i Frugt; bag den andre c.am- 



postræer. Til venstre i Forgrunden Bromdia bracteata, tilhøjre Eremanthus sphærocephalus , i Midten en 



lignende og en Tpomæa. [Græssets Højde er V3 — Va Met.) 



rosetstillede Blade ere gjennemgaaende linieformede og rendede; fra denne Buset skyde 

 de langskaftede Blomsterstande frem til 0,6 — 1 M. Højde; hos nogle ere de mørkt purpur- 

 farvede Ax paa tynde, spinkle Grene. 



Samme Habitus, men meget mindre Dimensioner har den undertiden paa fugtigere 

 Campospletter optrædende Eriocaulacé, Pæpalanthus Claussenianus. 



Af virkelige Bromeliaceer lindes der kun to Arier, meget sparsomt repræsenterede, 

 den ene en Ananassa, hvis Frugt bliver saa stor som en knyttel Haand, den anden 



Vidensl:. Selsk. Skr., G. P.iekko. naturvidensk. & mathem. AM. VI :',. 26 



