51 203 



klattrende Planter, hvis svage Skud søgte Støtte hos de linjere og kraftigere irter. Saa- 

 danne lindes i Virkeligheden ogsaa, men kun urteagtige, kim i ringe Mængde, og 

 næsten kun i Ce rraderne. 



Der er alle Mellemformer mellem l rier med oprette Skud og saa de egentlige 

 Slyng- og Klattreplanter. En Mellemform danue saadanne Arter, hvis Stærigler blive lange, 

 hiide og for svage til at hulde sig opret, og som derfor ligge lost hen over Jorden, - 

 en enkell Art eller maaske et Par Arter tillige fæstende Stænglen ved svage Rødder 

 (Cucurbitaceen Melanieum eampestre). 



Saadanne Arier lindes fortrinsvis i familier, der tadle ægte klattrende og slyngende 

 Repræsentanter, og kunne betragtes som et Iste Udviklingstrin i denne Retning; visse 

 Arier optræde baade med nedliggende eller slyngende og med oprette Individer, f. Ex. 

 Ipomæa albiflora., der baade skyder tynde, 1 — 1,5 M. lange nedliggende Skud, og oprette af 

 0,3 M. Højde. 



Papilionaceæ. Nedliggende, i Græsset hensfrakte Skud have Eriosema hetero- 

 phyllum og undertiden simplicifolium, , Phaseohts prostratus og firmulus. Andre Phuseolus- 

 Arler ere derimod mere eller mindre Lydeligt slyngende, f. Ex. Phaseolus Truxillensis y. 

 (jrandißora og obliquifolius (hvilken sidste ogsaa lindes i Skov). Fremdeles ere følgende 

 slyngende: Centrosema angustifolium, C. Brasilianum, C. hastut um nier ogsaa berører Skov- 

 rande), og C. dasyanthum, hvis lange Stængler forvede saa meget, at den er godt paa Nej 

 lil at blive Lian; Stenolobium coerulescens (nærmest Skovplante) og (Jalactia Benthamiana 

 (der er meget svagt slyngende), klatlremle Papilionaceer lindes ikke. 



Convolvillaceæ. Til de Arier, som have Iraadline, 1—2 Metre lange, nedliggende 

 Skud, hore Ipomæa albiflora, proslrata, polymorpha og elegans; I. campestris har undertiden 

 oprette Skud. undertiden næsten meterlange og nedliggende eller lidt slyngende, omtrent 

 som ilen ovenfor nævnte /. albiflora; del samme gjælder Evolvulus sericeus og maeroble- 

 pharis. Langt tydeligere slyngende ere derimod Jacquemontia bracteom og evolwloides. 



Ampelidaceæ Medens Vitis Warmingii ikke har Slyngtraade, ere folgende lave 

 urteagtige Arier forsynede dermed: V. scabriuseula, salutaris og campestris, men deres Skud 

 opnaa aldrig større Længde, ere tildels endog oprette. 



Cucurbitae«». Melancium eampestre faaer 3 M. lange og endnu længere ned- 

 liggende, rodslaaende Stængler; lignende, men ikke rodslaaende, Skud have Perianihopodus 

 Espelina og Ceratosanthes tomentosa. 



Euphorbiaceæ. Manihot rigidûla har jeg i mine Noter betegnet som «slyngende 

 og krybende« paa Jorden mellem Græsset. Tragia Lagoensis har lange. line. svagl slyn- 

 gende Skud (den kan betragtes som en Repræsentant for den kraftigere Tr. amoena 

 i Skovene). 



Compositæ. I Skovlandene og i Skov krat er der mange slyngende M&ama-Arter 



