246 94 



Tegn paa et sterilt Terræn, siger Beaurepaire-Rohan , og ere et 3 — 5' hnjt Bu- 

 skads; men herfra ere Cerraderne om Lagoa Sanin meget forskjellige , og en saadan 

 Carrasco -Vegetation forekommer ikke lier. Gardner slemmer med St. Hilaire, og 

 en «Sertonejo» (o: Mand fra Sertongen), som jeg traf paa min Rejse fra Lagoa Santa Ml 

 Rio kaldte i Overensstemmelse hermed et al' Baccharis , Litliræa mollcoides («Aroeirinha») 

 og andre Huske dannet Krat (en sekundær Form paa gammel Skovbrand) for Carrasco. 



Prins .Max skildrer i sin Heise Garrascos paa lidt anden Maade; efter ham ere de 

 «die niedrigste Art der Waldungen oder die letzte Gradation derselhen , welche an die 

 grossen ausgetrockneten ebenen Hauten oder Campos geraës grenzen. Sie erreichen 

 eine Höhe von l() — 12' und scheinen ans ziemlich gleichartigen Holzarten zu bestehen; 

 man kann sie mit den in manchen Gegenden von Deutschland vorkommenden Baselhecken 

 oder Haselgebüschen vergleichen, mit welchen sie sehr viel Ähnlichkeit zeigen.» — De 

 tabe deres Blade fuldstændigt i Tørtiden, «wie misere europäische Waldungen im Winter». 



Prins .Max's Carrascos synes snarere at ligne St. Hilaires Carrasqueinos. 

 Disse, der lindes i det nordlige Minas, nærme sig noget mere til Lagoa Santas Gerrados, men 

 der er dog saa store Forskjelligheder, at jeg heller ikke kan betragte dem som identiske 

 med disse. St. Hilaire siger nemlig (Tableau p.45): ... Ceux-ci (.•: les Carrasqueinos) 

 présentent des arbrisseaux d'environ 6 à 15 pieds, dont les tiges droites et menues sont 

 fort rapprochées les unes des autres, et qui, par leur ensemble, donnent l'idée de nos 

 taillis. C'est encore dans les Minas novas que se trouvent les carrasqueinos: et tandis 

 que les carrascos croissent sur les plateaux, les carrasqueinos se montrent sur leur pente». 

 Han siger endvidere, at de, »plus élevés que les carrascos, forment une sorte de transi- 

 tion entre ceux (o: les carrascos) et les Catingas». Carrasqueinos ere kraftige Carrascos, 

 aabenbart en Slags lave Skove ligesom Cerraderne, men dog snarest Krat, thi deres 

 Stammer ere ranke og tynde og tætstillede M. 



Cat i n ga-Skove ne forekomme først i de nordlige Egne af Minas, i Bahia og 

 længere nord paa i det Indre op til Mnrnnlifio (Martius's ilamadryade-Hegionl. De ere 

 efter overensstemmende Fremstillinger al' Martins, SI. Hilaire og Andre og efter den 

 billedlige fremstilling i Marlins's «Tabula physiognomicæ» virkelige Skove med hojcre, 

 men saa spredte Træer, at. en Hyller uhindret passerer. Træer hvis Stammer tildels ere 

 krummede, og som i Tørtiden slaa fuldstændig bladløse; ile ere yderst tørre, mest paa 

 Kalkbund voxende Skove, rige] paa tornede og brændende Planter. Hvad der om Lagoa 



Flere Rejsende nævne en Vegetation ■ Taboleiros cooerros». Denne synes min i Dere Tilfælde al 

 være temmelig lig Lagoa Santas Cerrader, skjuni Navnet næppe betegner andel end et med Plante- 

 væxl bedækket bøjere Plateau. Efter Beaupaire-Rnhan betegner Taboleiro i Minas Geraes en 

 »planalto de monticulos pouco elevados», altsaa en Hejslette med lave Bmaa Bjerge, men i Bahia 

 og n|i ni Ceura noget andet 



