252 100 



Flugt. Sua sikker kau man være paa al vække delle Dyreliv, at jeg trøstig kunde op- 

 fordre de unge Zoologer af Agassi/.' Expedition, der 1 S(î5 besøgte Lagoa Sauta, til at an- 

 tænde en Gampo for let at kunne forøge deres Samlinger. 



2. Brandenes nærmeste Folger. 



Den nylig afbrændte Campo, Queimada'en 1 ), frembyder et sørgeligt Syn (se 

 Tavlen); alle Urter erc afbrændte, kun de nederste i — 5 Cm. over Jorden pleje at blive 

 staaende (se Figurerne S. 189, 191, 192, 19i, 195. 19G, 197, der alle vise, hvor linje de 

 Dele ere, der blive staaende). Jorden er da'kket med Kulstøv og Aske; forkullede Grene 

 slaa endnu hist og her, men falde sammen ved den svageste Berøring eller et Vindpust. 

 Træernes Stammer ere svedne og sværtede ofte til over Alands Højde; Luvet er brunlig! 

 ug sammenskrumpet ialtfald paa de nedre (Irene, og endnu mange Dage efter Branden 

 lugter hele Marken sum en Brandtomt. Intet. Dyreliv bemærkes nu, ingen Fugl. inlel 

 Insekt, endogsaa den evige Cikadesang er forstummet paa Queimadaen; kun Kvæget seer 

 man undertitlen suge herhen i sin Trang til Salt for at. slikke den saltholdige. Aske ! ). 

 Den fuldkomneste Dødsstilhed kan herske i Middagsstunden paa en saadan Campo; del 

 kan formelig være velgjørende, naar en af de smaa, uskyldige Hvirvelvinde, som ofte be- 

 mærkes paa denne Aarstid, afbryder tien med sin Larm, ved for et Øjeblik al hvirvle 

 Blade, Kulstøv o. s. v. op i Luften. 



1! ran den es nærmeste Folger gaa i lo Retninger: m or ph o lo gi sk og 

 biologisk. 



Brandene fremskynde Lovfaldet. En af de fniste Fulger af Brandene er af bio- 

 logisk Art, nemlig et totalt Lovfald. Lovfald slaaer som bekjendt i nøje Forbindelse 

 med Fordampningen; Løvfaldet i Campos er ogsaa langt mere udprægel end i Skoven, fordi 

 Tørheden i\i'f er større. Den hede Lull, der stiger up fra den brændende Mark, maa virke 

 stærkt udtørrende paa Træernes Grene og Lov, og faktisk er det, al Brandene direkte 

 fremskynde Træernes Løvfald; det sagteste Vindpust er nu i Stand til at rive Tusender 

 ned af de Blade, der endnu sidde paa Træerne, visne og fortørrede ved Branden; ryster 

 man stærkt el. Træ, kan man se Bladene, selv fra mange Alens Højde, falde til Jorden 

 sum en Regn; indtræffer en Smule Blæst, kan Jorden næsten blive lige saa bestrøet med 

 Blade som Skovbunden hos os om Ll'leraarel eller en Frostnat. 



Da Campus brændes lil højst forskjellig Tid, følger deraf en stor Mangel paa 



') Navnet Queim'ada af queimar, al brænde) l«n:i'< mesl Bom Betegnelse for den afbrændte Plet, 



nun ogsaa selve Branden. 



') Kreaturerne maa af deres Ejermænd stadigt forsynes med Sali og sage jevnligl hjem lur al faa 



det. I Muldyrenes af Majs bestaaende Foder blandes der paa Rejser ogsaa altid lidl Sall 



