107 259 



De talrige «Stubbe" med" Mærker efter ødelagte Skud, som ere saa almindelige i 



Campos ikke blot bos virkelige Huske, men ogsaa hos opvoxende eller i Dværgform op- 



trædende Træer, skyldes sikkert alene Brandene. Nogle saadanne findes afbildede S. 215, 



og ligeledes kan benvises til Billedet S. 231 med Forklaring. Et Par Enkeltheder kunne 

 endnu anføres. Paa en Campo, der ikke havde været afbrændt i 2— 3 Aar udgravedes et 

 lille Exemplar af Stryphnodendron Barbalimâo; den omtrent tommetykke Bod gik lodret 

 ned og havde i endnu næsten 1 M. Dybde omtrent samme Tykkelse. Foruden Spor 

 af tidligere . helt forsvundne Skud var der et visnet og to andre bladbærende af næppe 

 0,3 M. llnjde. — Af iiHerva cigano» (S. 190. Fig. c ; efter Bureaus Bestemmelse Cremartus 

 glutinosus Miers) udgravedes et Exemplar, der havde et tykt, forvedet og krummet Bhizom 

 med Ar af tidligere (irene og nu bar en enkelt, tynd Stængel med et bladløst og et blad- 

 bærende Aarsskud. — En Busk af Dalbergia miscohbium, der var c. 1,3 M. høj (men dog 

 blomstrede), havde en Bod saa tyk sum et llaandled, der gik lodret ned i stor Dybde. 1 

 Jordoverfladen var den noget tykkere og her var Spor til afdøde Skud; af de tre over- 

 jordiske Skud var det ene meget mutilerel. mange Smaagrene vare visne. 



Det kan endnu bemærkes, at ligesom de ægte Queimadaplanter i det Hele ere lav- 

 stænglede , saaledes ere de ogsaa gjennemgaaende smaabladede f. Ex. Euphorbia evne, 

 Declieuxi'nevne, Poly gala' erne, ja nogle ere næsten bladløse, f. Ex. Bhamnaeeen Crumenaria, 

 Compositeerne Baccharis aphylla og gracilis, Malpighiaceen Camarea ericoides , der, som 

 Navnet angiver, bar Lynghabitus, de smaa finstænglede Sisyrinchier, hvis Blade, selv om 

 de ikke ere næsten liniedannedc, ialtfald staa paa Kant som hos saa mange andre Iridaceer; 

 ile smalbladede Cyperaeeer (f. Ex. de to S. 191 og 240 afbildede), o. s. v. Bladløs er til en 

 Begyndelse ogsaa ofte Hypoxia scorzonerifolia. Alle de Arter, der ikke ere bladlnse eller 

 smaa- og smalbladede, ere næsten alle stærkt haarede; dette gjælder f. Ex. Oxalis-, 

 Julocroton- og Croton- Avlevne , Amaranlaeecrne , Piriqueta aurea , tiere Græs o. s. v. Alt 

 delte maa sætte Queimadaplanterne (o: de hurtigst paa de brændte Campos fremspirende 

 Arter) særligt i Stand til at udholde Tørke, og det er jo klart nok, at de ogsaa i højere 

 Grad end de senere, hen i Regntiden fremspirende Camposurter maa trænge til Be- 

 skyttelse herimod. 



Træeriies Former og Braudene. At Brandene maa have deres meget store 

 Delagtighed i Fremkomsten af Træernes krummede og forvredne Former, er indlysende. 

 Undertiden naa Flammerne 2 — 3 Metre i Vejret og sætte deres Mærke ved at forkulle 

 Barken og dræbe Grenene; jeg har seet mindre Grene i næsten 2 Metres Højde og mang- 

 foldige lavere staaende aldeles indtørrede 1 ). Men Livet vil da bryde sig nye og tildels 

 helt uregelmæssige Baner fra de levende Dele ; talrige Adventivsknd ville bryde frem, 

 sovende Ojne komme til Udvikling; kort sagt, Forgreningen bliver uregelmæssig. Man 



') Kl Exemplar af Kielmeyera coriacea havde Stammens Overflade forkullet i indtil i M. Højde, og 

 mindre Grene i 1,6 M. Højde vare aldeles tørre. Et Exemplar af en Bignoniacé (Tecoma sp.), der 

 var 6—7 M. høj, havde ligeledes Stammen sveden i næsten 3 M. Hojde. 



33* 



