109 261 



1864 anstiftet Camposbrand; ligesaa mageløs en Virkning, som den havde paa Cerradoens 

 Bundvegetation, ligesaa fordærvelige vare dens Følger for Træerne og Buskene, som alt nævnt. 

 Den 22de Dec. samme Aar viste sig folgende: Vanillosmopsis polycephala havde Adventiv- 

 knopper og Blomsterknopper; Byrsonima- Arterne og nogle Qualea'ev ligeledes; Dalbergia 

 Miscolobium havde .Masser af Adventivknopper; flere Hymenæa- og Kielmeyera-Tvæer og 

 forskjellige andre Træer vare helt dræbte; kun faa, navnlig Erythroxylum tortuosum og 

 Byrsonima verbascifolia havde næsten intet lidt. Det følger af sig selv, at ikke hvert Træ 

 i lige høj Grad bliver omringet af og angrebet af Ilden; saare meget beroer jo paa, hvor 

 tæt og boj Vegetationen tilfældigvis er under det. At de forskjellige Arters Evne til at 

 udholde en Brand ogsaa er forskjellig, er tydeligt nok, og naar nu de nævnte Byrsonima- 

 og Erythroxylum- Arter viste sig meget modstandsdygtige, tilskriver jeg dette, ialtfald hos 

 Erythroxylum-Arlen, dels de tykke Grene (se S. 225), dels ogsaa den Omstændighed, at 

 den plejer at høre til de træagtige Planter, hvis Løv allerførst springer ud, saa at den 

 formodentlig ogsaa var en af dem, hvis nye Skud vare ældst, da Branden indtraf. 



Næsten et Aarstid efter Branden, nemlig i Begyndelsen af Septbr. 1865, frembød 

 den samme Campo efter mine Optegnelser følgende Billede. «Græsset var fodhøjt eller der- 

 over, men nu vissent og tørt; det var af middel Tæthed. Buske, Halvbuske og blomstrende 

 Urter var der en Del af, saaledes de modsatbladede Veriwniaer , Eupatorierne med de faa 

 Blomster, der ere saa aim. i Juli — Aug., Rhyncliosia Clausseni, Cassia cathartica, Maprounea 

 Brasiliensis, Anacardium hwnile, Erythroxylum campestre o. a. , en Myrcia-Busk , der var 

 i Blomst, en Baccharis, Ouratea Eiedeliana m. fl. — Mange af Træerne vare gaaede ud, 

 og alle havde kjendelig lidt betydeligt; faa havde sat nye Blade strax det foregaaende Aar, 

 de fleste først nu, næsten et helt Aar efter. Mange af de mindre Træer vare aldeles 

 udtørrede og faldt sammen ved et let Stød. En lille Kielmeyera coriacea af c. 2 Met. Højde 

 var halvt udtørret, saa at den ovre Halvdel var død, den nedre endnu saftfuld. En anden 

 c. 5 Metre høj Kielmeyera begyndte nu at skyde nyt Løv fra de øverste, opad stræbende 

 Grenspidser, medens alle andre, mere vandret udadvendte Grene vare døde og endnu 

 besalte med det Aaret i Forvejen udviklede, men afsvedne unge Løv. Det svedne og 

 indtørrede unge Løv paa den strax efter Lovspringet afbrændte Campos Træer bliver altsaa 

 siddende, men det næsten et Aar gamle Lov paa den om Vinteren (Juni — Aug.) brændte 

 Campo falder strax af.» 



1 Februar 1866 tegnede jeg nogle træagtige Planter paa denne Campo; paa S. 231 

 lindes afbildet -i af dem; de 3 Arter, Stryphnodendron Barbatimuo, Eugenia dysenterica og 

 Kielmeyera coriacea, havde alle store Partier dræbte, som angivet i Figurforklaringen. 

 iNogle Træer stode endnu, skjønt helt døde, f. Ex. en Qualea parvißora paa 2 — 2,5 M. 

 og et Par Exemplarer af Kielmeyera paa 2,5—3 M. Højde (se Figuren S. 262). 



Jee betragter det saaledes som aldeles sikkert, at Brandene kunne have en 



