143 295 



og lave Træer, lykke og tynde Træer, og Buske af forskjellig Højde ere blandede mellem 

 hverandre. Grunden hertil er navnlig den store Artsblanding, idet de forskjellige Arter jo 

 ikke opnaa samme Dimensioner, dernæst vel ogsaa at der i maaske alle Skove findes Stub- 

 skud. Foruden de nylig nævnte, i Buskform blomstrende Træer er der en Mængde Arter, 

 som optræde alene som Huske af omtr. 1 — 2—3 Metres Hojde og betydeligt bidrage til 

 al fylde Hullerne ud mellem Træerne og især til at tætte Skovrande og Krat. Af disse 

 Underskovsbuske er der naturligvis desto flere, jo lavere og mere aaben Skoven er. 



Visse Familier spille en fremtrædende Rolle i Underskoven. Forst og fremmest 

 vil jeg nævne Rubiaceerne; rundt om træffer man de friskt grønne Psychotria'ev og 

 Maponreaev (tilsammen over 20 Arter) med de smaa hvide Blomster eller de smaa Sten- 

 frugter, der ligne Kaffefrugter. Næst dem er der hvidblomstrede og bærfrugtedc Mela- 

 stomaceer, dels Leandra'er og Clidemia'er, mest grovbladede og ru- eller stivhaarede, 

 bredbladede Planter, dels Miconia'ev, der have tyndere og glattere, ofte meget store Blade, 

 og af hvilke nogle ere yderst almindelige, f. Ex. Miconia theæzans, prasina og pusilliflora ; 

 dernæst kunne Myrtaceerne nævnes, de talrige E up h orbiac eer, Myrsinaeeer, 

 Rutaceer, Piperaceerne, som især holde sig til de fugtigere og skyggefuldere 

 Steder i Skovene; Arter af Strychnos, Erythroxylum og mange andre, hvorom den efter- 

 følgende Eiste \il oplyse. Paa solaabne, lyse Steder, især paa dyrket eller dog for kort 

 Tid siden dyrket Bund findes mange Solan ae eer, Solanum- og Centrum- Arter; Composi- 

 te er, med hvide eller blegt røde, rørdannede Kroner {Baccharis, Vernonia, Eupatorium), 

 og langs Skovrande og Veje gjennem Skovene optræde de bambusagtige, og for- 

 grenede Græsser (dels Bambuseæ, dels Andropogoneæ og Pamcum-Arter) , som bedst 

 henføres til Underskoven; de staa i tætte, uigjennemtrængelige Masser, Skud ved Skud 

 udgaaende fra de underjordiske Stængler, og for Bambuseernes Vedkommende bøjende sig 

 i elegante Buer ud over det aabne Land, især naar de opnaa større Hojde. De fleste af 

 disse træagtige Græsser blomstre sjeldent, og liere bar jeg kun seet i steril Tilstand; 

 Brasilianerne have Navne for mange af dem, f. Ex. Taquara, Taquaruçu, Taquaril, Taqua- 

 rinha (Panicum latifolium), Andrequecé (Ichnantlms bambusiflorus), Tabocca {Arthrostylidium 

 pubescens), Creseiuma(V) o.a. 



Under og mellem disse højere Buske findes andre, lavere og spinklere, naar Lys- 

 forholdene tillade det; herhen regner jeg de smaa Violaccer og Oxalis-Arter, hvilke 

 nogle Forfattere kalde «suffrutices». 



Underskovens Flora udmærker sig ingenlunde ved Skjønhed; Løvet er ofte smudsigt 

 i Farven, som hos Compositeerne, de fleste Melastomaceer og Piperaceerne, eller brunligt 



saa vidt abnorme, som Støvdragerne vare ifærd med al omdanne sig til Kronblade. Men denne 

 Arl er nu ganske vist særlig raskt voxende. 



