153 305 



Paullinier», thi i Virkeligheden udbrede de alle en stærk Vellugt, n;iar de navnlig i Juli 

 og August Maancder hænge ned overall i Skovrandene. Med dem kan man i Henseende 



Id Virkning i Landskabet fremdeles sammenstille de faa Arter af Lianer, der findes i 

 Familierne Violaceæ og Polygalaceæ {Securidaca og Bredemeyeraer), der undertiden 

 ere overordentlig stærkt forgrenede og udstrakte, og hvis store topformede Stande udbrede 

 Vidlugt, samt flere andre Arier af de alt nævnte Papilionaceæ. En mindre Holle spille 

 Bippocrateaceæ med grenlige idler hvidlige Blomster, Dioscoreaceæ, Smilaceæ, 

 Loganiaceæ, Bubiaceæ, hvilke sidste egentlig kun tadle een Lian, Chiocoeca braddata, 

 som er almindelig rundt om i Skovrandene, Asclepiadaceæ, oftest med smudsigt gullige 

 eller hvidlige Kroner, Boraginaceæ med smaa hvidlige Blomster (Tourncfortia) , ligesaa 

 Polygonaceæ (Coccoloba), Ampelidaceæ ( Vîtis- Arter, hvis Stængler blive megel tykke. 

 men dog ere saa binde, al de næsten ere urteagtige) og Rhamnaceæ (Gouania- Arter, 

 der klaltre ved Slynglraadei. Blomsterne af disse sidst nævnte Familier ere ikke blot smaa, 

 men næsten i alle Tilfælde hvide. Det samme gjælder de i det folgende omtalte Composite. 

 Næst alle disse fortrinsvis ægte Lianer bor en Del andre Planter nævnes, som vis! 

 for største Delen ere fleraarige Urter, og hvis Stammer ialtfald ikke naa de Dimensioner 

 som Lianerne, men som ikke deslo mindre spille en vigtig Bolle rundt om i Kral og 

 Skovrande. Cucurbi laceæ bore lil disse; nogle Arter blive meget linjere og fyldigere 

 end vore Bryoniæ, og da de som oftest ere meget rigtblomstrende, kunne store Stræk- 

 ninger af Skovrandene faa Farve af deres rodlige , hvide eller grønliggule Blomster eller 

 Frugter. Skjønt nogle. f. Ex. Gtwania-Arter, faa meget tykke Stængler, blive de dog ikke 

 Lianer. — Dernæst Passifloraceæ. De fleste ere mindre Arter, der klattre ved Gren- 

 ranker og have uanselige, grønlige eller hvidlige Blomster, men enkelte blive mægtigere 

 og udmærke si:: ved store, violette eller hvidlige, paa forskjellig Ms tegnede Kron- og 

 Bikronblade (f. E\. P. edulis, violacea, mucronata o. a.l. — Til de urteagtige høre vistnok 

 endvidere de faa klattrende Sterculiaceæ, og en hel Del Compositæ; en Mængde 

 Mikania- og Eiipatorium-Arlov forgrene sig overmaade staM'kl , gaa biijl op i Træerne 

 og optage stor Plads med Masser at Løv og af hvidblomstrede , smaa ,* undertiden vel- 

 lugtende Kurve; nogle have slyngende Grene. Om de ere Lianer eller fleraarige l rier, 

 veed jeg ikke for alles Vedkommende. Til de sidste Arier horer Bidens nibifolia, der 

 bliver 3—4 Met. lang ug bar utallige orangegule, vellugtende Kurve. Til de urteagtige 

 klattrende Planter regner jeg endvidere visse Amarantaceæ, Arier af Chamissoa og 

 Gomphrena; de kunne gaa 2—4 Mel. eller højere op i Træerne og have megel forlængede 

 Grene, der vane sig gjennem Løvværket og hænge kaskadeagtigt ned i Skovrandene: je.ü 

 formoder, at de hos nogle forvede ; de meget talrige Blomster ere vel hvide, men ikke af 

 nogen skinnende Renhed, <»ii ligeledes uden Duft. Ganske samme Habitus frembyder 

 Chenopodiaceen Boussingaultia gracilis, der omtaltes ovenfor. 



Vi.lensk Splsk. skr., (i. Række, natnrvidensk. A mathem. Af.l. VI. 3. 39 



