326 174 



2. De bladskjærende Myrer. 



Naar del staaer saa slet til med Havebruget, er det ikke blot Folkets Indolens, der 

 er Skyld deri, men ogsaa de store Vanskeligheder, som der er at overvinde selv for mere 

 energiske Naturer. En af de værste er de bladskjærende Saüva-Myrer (Atta cephaloûes). 



Spørger man en Mand, hvorfor han ikke har det eller det i sin Have, eller hvorfor lian 

 overhovedet næsten ingen Ting har i sin Have, vil Svaret sikkert være: «As formigas nào 

 deixäo», «Myrerne lade Intet tilbage deraf». Kommer man en Morgenstund ned i sin Have, 

 kan man risquere at se Hærskarer af Myrer bevæge sig mellem et i Nat lens Lid) i Jorden 

 dannet Hul og en eller anden Kulturplante, i hvis Top andre sidde fuldt virksomme med al 

 klippe Bladene itu, eller at se f. Ex. en Hosenbusk fuldstændig berøvet alle sine Blade og 

 Blomster, og paa .lorden ligge maaske endnu en hel Del Stumper, tilklippede paa en egen 

 Maade af Myrernes Kindbakker. Hundt om i Mark og Skov seer man de smalle, buglede. af 

 Tusinder af Myrefødder fasttrampede Stier, ad hvilken deres Hærskarer bevæge sig frem og 

 tilbage, bærende Bladstumper mellem Kindbakkerne. Hisse rødbrune, storhovedede Myrer 

 stige op paa Planterne , selv op i Træerne til ret betydelige Højder og klippe dernæst 

 Stykke efter Stykke ud af Bladene , hvorpaa de nedfaldne Stykker af deres paa .lorden 



værende Ka lerater føres ned til den underjordiske Tue. Kl Myrebo kan være ganske 



overordentlig stort og indeholde 2—300 Kamre («panellas»), der ere (lade i Bunden, have 

 hvælvet Loft og omtrent 20—30 Cm. i Tværmaal. Med utallige Gange staa de i for- 

 bindelse indbyrdes ug med Omverdenen. Kun faa Tommer ligge disse Kamre fjernede fra 

 hverandre. I dem samle Myrerne de afskaarne Blade, og her opklække de deres Yngel; 

 man linder dem fyldte væsentlig af en hvidlig, svampet Masse med sur og skimlel Lugt, 

 i hvilken blege, fodlose, blinde Larver og Pupper i stor Mængde og alle Størrelser ligge 

 indlejrede. At denne hvide Mask er dannet af de megel lint hakkede Bladrester, kan der 

 ikke være Tvivl om; i nye Panellas seer man ofte endnu ret tydeligt Bladtexturen. Gjennem 

 de til Oververdenen forende Gange begive Myrerne sig ud i del Frie og forsyne sig med 

 nye Blade. Ligeledes komme de frem for Dagen, naar de i November Maaned sværme og 

 parre sig ise S. 183); delte skeer sædvanligt, naar der efter en Regnperiode kommer godl 

 Vejr; liere Dage. forinden skulle l dl'orselsgangene være tæt fyldte af Hanner og Hunner, 

 der vente paa det gode Vejr og øjeblikkelig Strømme ud, naar del indtræffer. Gangene 

 skulle efter Sigende kunne udmunde liere Hundrede Fod fra selve Myrebyen, saa al denne 

 ligger langt fra f. Ex. den Have, i hvilken Myrerne foretage deres Ødelæggelser. Myrebyens 

 Plads er over .lorden i Regelen betegnel ved en los Dynge af den rode Ler, der er frem- 

 kommen ved Kamrenes Udgravning, og ogsaa i den udmunde en Del Gange: disse over- 

 jordiske Tuer ere kun Va — I M. linje, men kunne være 30 M. og derover i Omkreds. 



Man har forsøgt mange Midler for al faa Bugt med denne for Havebruge! saa 



