175 327 



odola-ggende Plage; at grave et Myrebo ud er en kostbar Sag, naar den da ikke er meget 

 ubetydelig; det knever mange Dages Arbejde. Man har prøvet Svovlrøg, varmt Vand, 

 Sublimat, Arsenik, Kulbrinte, foruden «Ilerva de formiga» og mange andre Midler, og 

 store Præmier ere blevne udsatte for Opfindelsen af et virkeligt godt. Hos Lund maatte 

 en Mand regelmæssig, Aaret rundt. Morgen og Aften, gaa Haven igjennem , fylde og til- 

 stampe alle de i Lobet af Natlen eller Dagen nydannede Huller, for saaledes al hindre 

 Myrerne det mest mulige i deres Arbejde. Lund angav at have i Aarenes Løb anvendt 

 Tusinder af kroner i Kampen mod Myrerne. At mange Fazendeiros maa opgive en saa 

 kostbar Kamp er naturligt, ikke at tale om Smaafolk. 



Del er ingenlunde alle Plantearter, som Myrerne ynde lige meget; nogle suge de 

 med Forkjærligbed , andre skulle derimod endog være Gifte for dem. Til de sidste hen- 

 regne Brasilianerne en Række Rubiacéer (Psychotria- og Afapouria- Arter), som af den 

 Grund benævnes "Ilerva de formigas» (eller "H. de raltos» , da de ogsaa skulle være 

 giftige for Mus og Roller 1 )), .leg har langtfra nogensomhelst fuldstændig Liste over, 

 hvilke Planter Myrerne særlig ynde, men kan dog anføre, nogle. Af Myrerne angrebne 

 Kulturplanter: Coffea, Citrus- XvU'v (ogsaa Frugterne), Mangifera indica, I'ersea grutis- 

 sima, Araucaria Brasiliensis, Manihot*), Dioscorea- Arter , Cajanus indiens, Hibiscus 

 esculcnlus, Brassica oleracea, Roser, Levkøjer, Fragaria. Af vilde Planter kunne nævnes: 

 Solanum hjeocarpum ( Frugterne | . Eugenia dysenterica, Ouratea castanea'folia , Rhopala, 

 Dallergia' ev , Camarea o. fl. Monokolyledone Planter angribes i Regelen kun lidet. 

 Planter, der sædvanlig skaanes ere Lacluca salira [Compositæ i det Hele ynde de ikke) og 

 heldigvis de vigtigste Kulturplanter: Majs (dog skulle de slæbe Kornene bort), Bønner, 

 Romnid og Musa. Men er der Irani; Tid paa bedre Kost, tage de ogsaa til Takke med 

 de fleste af de her nævnte, og der er næppe Noget, som de ikke kunne falde paa at 

 skjære itu (Papir, Klædningsstykker, Kjød og Flæsk, selv Haaret af Sovende). 



Foruden den nævnte Sauva-Myre skulde to andre være bladskjærende , af hvilke 



den ene synes at have en hel anden Smag end Sauva'en og skjærer netop det, som denne 



vrager. Men den farligste og den eneste frygtede er Sauva'en 8 ). 



Det er bekjendt, i hvilken biologisk Sammenhæng lie II har bragl extranuptiale 

 Nek tarier med bladskjærende Myrer: andre Myrearier, som søge Honningen fra disse 

 Neklarier, tjene Planterne lil Værn mod de bladskjærende. Jei; har seel omtalt af 

 G. Wallis, at i ovre Amazonas benytter man en lille brun, bidsk Myrearl. Tachi-Myren, 



] ) Ogsaa for Hornkvæget ere de farlige, .log kjender en Mand, der i kort Tid mislede 2 Kuer. fordi 

 de havde ædt Psychotria' et. 



'') I Manjokplantningerne anrette de ofte store Ødelæggelser; Mælkesaften generer dem altsaa ikke. 

 Sauva-Myrerne ere selvfølgelig omtalte af mange Hejsende, til a kan det henvises til Wallace 

 (Trop. Nature p.85); Hales (Naturalist on the Amazonas p. Il — 18); Hell (Naturalist in Nicaragua, 

 p 7 1 — si . Am: SI llilahe (Sec. Voyage, II. p. ISO); Burmeister (Heise, p. 372). 



