185 337 



uigennemtrængelige j og desværre ere de ikke anvendelige til nogen Verdens Ting. Om 

 Lagoa Santa var der, ialtl'ald paa min Tid, ikke mange saadanne Strækninger, men blot 

 i Mil østligere, i Dalene ved Serra da Piedades Fod har jeg seet store Skovstrækninger 

 forvandlede til Bregnekrat. 



Capim-gordura-Græsset har sit Navn af dets fedtede, klæbrige Overflade; det 

 er et kirtelhaaret, smudsigt grønt Græs, der har en ejendommelig Lugt (derfor ogsaa 

 kaldet «Capim catingueiro») og kan voxe i sammenfiltrede, bløde Masser af en ganske 

 overordentlig Tæthed, og i Almindelighed med en Højde af l /a — '/s Meter; men det kan 

 naa indtil 1 M. Højde. Hvor disse «campos artificiaes» ere tættest, seer man intet 

 Sted Spor af Jordbunden. Saa yderlig tyrannisk og exklusiv kan denne Art være, at alle 

 andre Planter udelukkes. I mange Tilfælde ere naturligvis andre Arter sparsomt ind- 

 strøede hist og her, f. Ex. smaa Papilionaceer (Æschynomener) , smaablomstrede Passi- 

 flora tv, en Oii anden Manettia o. fl., men Græsset giver Overfladen dens Farve; naar det, 

 navnlig i Tørtiden, kommer i Blomst, faae de gamle Skovbakker et rødligt Skjær af de 

 utallige smaa-, men rigt-blomstrende Stande. Men selv ikke da frembyder denne Græsvege- 

 tation noget tiltalende Syn; det vedbliver at være en styg Vegetation, hvis Ubehagelighed 

 forhøjes ved den uhyggelige Fornemmelse af, at Græsset foruden at beboes af talrige 

 Exemplarer af de ubehagelige Blodmidder («Carapatos») ogsaa kan være et fortrinligt 

 Skjulested for Slanger. Capim-gordura 'en træffes ogsaa i Skovene, ikke at tale om de 

 sekundære Krat, og den kan ogsaa optræde i urene Campos. Saa unyttig som Bregnerne 

 er den imidlertid langtfra; Muldyrene æde den tvertimod gjerne. St. Hilair e siger om 

 denne af de Bejsende meget omtalte Plante, at den vandrer med Tropa'erne, idet den 

 spreder sig med Dyrenes Gødning. 



5. Ukrudtsplanterne. 



Ukrudtsplanterne maa i Henseende til Hjemstavn aabenbart kunne deles i to 

 Grupper. Den ene er de indenlandske Planter, der benytte Lejligheden, naar Skovjord 

 blottes, til at skaffe sig nye Voxesteder; de ere vist alle lyselske ude, ægte Skov- 

 planter, der under Naturens uforstyrrede Orden ere henviste navnlig til Skovrandene, 

 Kalkklipperne og andre lysaabne Steder. Til dem hore aabenbart en Mængde Solanaceer, 

 Compositeer, Gramineer, Cæsalpiniaceer , Euphorbiaceer, Rubiaceer o. s. v.; de optræde 

 især i Booa'er og paa nylig forladte Bora-Bund, men sjeldent eller aldrig i Haver, ved 

 Veje og ellers omkring menneskelige Boliger, og de ere mest Buske. Jeg troer ikke, 

 at nogen ægte Camposplante optræder som Ukrudtsplante. 



Den anden Gruppe er de indvandrede Ukrudtsplanter, der især findes i Haver 

 og om menneskelige Boliger, samt paa sehr Roça'erae, men som hurtigt fordrives, naar 



Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. i matliem. Afd. VI 3. 43 



