foran og over den lille, runde Mund og giver denne Fisk et karakteristisk, man kunde fristes 
at sige, næsvist, Fysiognomi; den nederste løber under Øjet hen imod Underkjæven. Den 
fremspringende Snude!) støttes indvendig af en tæt under Huden liggende og med denne 
sammenvoxen Hudknogle, der er c.4 Tommer bred og c. 27/2 Tomme høj. I Længde- 
bæltet mellem Sidekjolene ligge: Munden, Næseborene, Øjet, Gjællespallen i Linie med 
Munden, Øjet noget højere og under den øverste af hine Forhojninger, Næseborene to 
Tommer foran Øjet og Brystfinnen nedad mod den nederste Sidekjol. Fra disse to Kjole 
skraane nu Kroppens Sider nedad og opad, indtil de modes i den buede, temmelig skarpe 
Ryg- og Bugkant. Rygkanten danner en Bue fra Rygfinnens Udspring indtil omtrent over 
Ojets Forrand, hvor den afflades og gaar over i den brede, afrundet-tresidede Nese eller 
Snude; Bugkanten danner strax nedenfor Munden en lille Bugt indad, men strax derefter 
en svag Udbugtning, som støttes af en Hudknogle?), der har en langstrakt ægdannet Form 
og er 4 Tommer lang og 2 Tommer bred, hvor den er bredest; under den, i en Afstand 
af 2 Tommer findes en mindre rundagtig Hudknogle, c. 1 Tomme høj og lige saa bred, 
og i Mellemrummet imellem dem, men nærmest ved den øverste, endnu en ganske lille 
Benknude, omtrent af en Nods Storrelse.?) Nogle Tommer længere nede i Bugkanten 
ses endelig to, men endnu mindre Hudknogler. — I Legemets forreste Tredjedel er dets 
Gjennemsnit sammentrykt sexkantet; derefter er det simpelthen sammentrykt, indtil Legemets 
Sider, kileformig sammenlobende, endelig modes i Halefinnens temmelig skarpe Rand. 
Fiskens største Tykkelse, som falder omtrent over Tindingerne, mellem Øjet og Gjælle- 
spalten, er henved 1/s af dens største Højde. Ojehulen er aflang, dens Længde er 1/24 af 
Dyrets Totallengde, dens Højde 1/5 mindre.*4) Foran Øjet, i den Linie, som kan tænkes 
at fortsætte Øjets Længdeaxe, ligge Neseborene det ene bag ved det andet; begge ere 
1) Denne karakteristiske Tryne eller Snude er antydet paa de fleste ældre Figurer af Kæmpe-Klump- 
fiske (for hvilke Afbildninger der skal blive gjort: nærmere rede i det følgende), men den omtales 
næsten aldrig i ældre Beskrivelser (naar undtages Bellinghams og Rafinesques); Snude- 
knogler omtales dog (foruden af Wahlgrén og Harting, som skreve efter 1863) allerede af 
Gesner, af Ranzani (hos «Ozodura Ursinii») og Bellingham. Cleland fandt «en stor og 
flere smaa haarde Plader af 14/2 Tommes Tykkelse i den ud over Munden ragende Forlængelse», 
hvilket tyder paa en større Opløsning af Tryneknoglen i dens Elementer end almindeligt er. 
Den eneste ældre Beskrivelse som omtaler denne Hudknogle, er atter Bellinghams. Af de senere 
kan henvises til Hartings («paa Struben og langs Bugens Midtlinie iagttoges hist og her Ben- 
stykker af uregelmæssig Form») og Wahlgréns. Om Tilstedeværelsen, Storrelsen og Formen af 
alle disse Hudknogler, saavel Snudens som Halerandens og Bugkantens, overbeviser man sig iøvrigt 
først med fuld Sikkerhed, naar Huden aftages, til Dels endog først ved dens Indtorring 
Ogsaa hos de senere ved vore Kyster indstrandede og af os undersøgte Exemplarer fandtes flere 
slige Bug- eller Strubeknogler, af et lignende indbyrdes Storrelsesforhold; men i H. t. Antal og 
Storrelse frembyde de iovrigt betydelige Variationer, dels individuelt, dels afhængige af Fiskens Ud- 
” 
vikling og Størrelse, hvorom mere i det følgende. 
1) Selve Ojekuglens Tværmaal var €. 3'/2 Tomme. 
