20 
begge ved en dyb Fold adskilte fra Kroppen, og den tilstodende Del af Huden er — 
vistnok forat lette Finnernes Bevægelser — mindre ujevn, mere blod og forskydelig end 
andet Steds. 
Den tykke Halefinne gaar saa aldeles i ét med Kroppen, at Grænsen mellem 
dem kun antydes ved et Bælte, hvor Huden er tilbøjelig til at rynke sig og i det hele har 
en lignende Beskaffenhed, som ved Ryg- og Gatfinnens Grund.) 
Om Kjæverne skal paa dette Sted kun anfores, at de indvendig, bagved Kjæve- 
randen, vel ere ru, men aldeles mangle de hos andre Klumpfiske saa sterkt udviklede 
store og regelmessige Tandplader eller Tandknuder. 
Om Farvefordelingen hos det levende Dyr var det vanskeligt at danne sig 
nogen bestemt Forestilling, da Farven paa de fleste Steder yar afslidt, ved Dyrets Skuring 
mod Sandbunden eller skjult af Slim og Smuds, som det ikke var os muligt at fjærne 
uden at medtage Hudens Solvpigment; dette synes især at have været udbredt over Siderne 
og Bugen, hvorimod Ryggen syntes at have været mørk brunlig; omkring Øjet fandtes en 
lys Ring af en Tallerkens Størrelse, tildels afbrudt af nogle fra Øjet straaleformigt ud- 
gaaende mørke Linier. Paa flere Steder sporedes en Marmorering af mørkere og lysere 
Brunt, ikke ulig den, som antydes paa Ranzanis Afbildning af hans Orthagoriseus 
Alessandrini.?) 
1) Adskillige af de citerede Afbildninger gjengive dette Bælte som meget stærkere udpræget end vi 
have forefundet det; men det er en Selvfolge, at ogsaa det vil komme til at træde stærkere frem 
ved Indtorringen. 
For saa godt som muligt at suplere denne tarvelige Underretning med det vigtigste af, hvad vi 
ellers have kunnet finde eller faa oplyst om Faryen hos de store Klumpfiske, og forat have al 
denne Underretning samlet paa ét Sted, kan her anføres følgende. Bellingham: «Farven er 
morkegraa paa Ryggen, plettet med sølvhvidt paa Siderne, Bugen sølvfarvet, Papillen morkeblaa, 
Iris sølvhvid». Storer: «Ryggen morkegraa, Bugen næsten hvid, højre Side meget mørkere end 
venstre, begge skidenhvide med Sølvglans; Iris mørkebrun med en indre solvhvid Kreds.» Har- 
ting: «Ryggen og Bagkroppen nærmest ved Finnerne mork, sort, faldende lidt i det violette, Siderne 
marmorerede med sort, graat og hvidt, Bugen og hele den hojre Side gjennemgaaende hvid med 
Solyglans. Den indre Del af Iris nærmest Pupillen solvhvid, dens ydre Del sort.» Et i Göteborgs 
Museum bevaret Skind (fra Gibraltar) viste, mod Sædvane, endnu Spor til Tegning: det var graat 
med en Mengde hvidlige Pletter, især paa Sidens nedre Del, hvilke Pletter paa enkelte Steder lob 
sammen i Liengdestriber. Konservator Koren beskriver (i Brey af 1*/:11 64) Farven af den i Bergens 
Museum bevarede over halvsjette Fod lange Kempe-Klumpfisk saaledes: «paa Hovedet og den største 
Del af Kroppen kaffebrun med Solvglans, Bugen derimod mere lysegraa med Solvglans, Finnerne 
mørkebrune. Den mørke Pupil omgaves af en guldfarvet Ring; omtrent en Linie ovenfor og neden- 
under denne Ring fandtes en guldglinsende Plet af en Kirsebærstens Størrelse, forøvrigt var Iris 
morkeblaa.» Om en udfor Cap Mendocino i det stille Hay, c. 50 eng. Mil fra Land harpuneret 
Orthag. analis Ayr. hedder det i de Dagbogs-Optegnelser, som Hr. Dall har havt den Godhed at 
meddele os: Øjnene vare graa og sølvfarvede, og Legemets fremherskende Farver vare de samme. 
Om en anden, harpuneret nogle Dage efter ud for S. Francisco: «den var stærkere tegnet (mottled) 
med hvide Pletter paa Sidernes og Halefinnens graa Bund.» Jfr. ogsaa Prof. Reinhardts Beskri- 
velse af en atlantisk Kæmpe-Klumpfisk i det følgende. Om Fiskens Kolorit som yngre («Mola 
Retzii») vil Wrights Tavle (Smitt t. XXVII fig. 4) give en god Forestilling. 
we 
