27 
Af Mola nasus (Raf.) findes der i «Museum of Science and Arts» i Edinburgh 2 
udstoppede Exemplarer fra «Firth of Forth»; det større af dem stod i 187! med den 
urigtige Bestemmelse « Orthagoriscus oblongus, the oblong Sunfish», hvorimod det noget 
mindre og bedre udstoppede Exemplar var etiketteret « Orthagoriscus mola, the short Sunfish». 
Det førstnævnte var rigtignok paafaldende langstrakt (Længden omtrent det dobbelte af 
Højden), hvilket kun tildels kan være Udstopperens Skyld. Der er optegnet om det, at 
det har forholdsvis korte Ryg- og Gatfinner, en stor Næseknude og en hel Række Strube- 
knuder. Beslaget paa Randen af Halefinnen er vel udviklet og sammenløbende, dens Bugter 
lidt utydelige, maaske dog kun en Følge af mangelfuld Præparation. Det mindre Exemplar 
var en ganske normal «Mola nasus» med Næseknude, Strubeknude, randbugtet Hale med 
Beslag o.s.v. I «British Museum» i London har den ene af os fremdeles haft Lejlighed 
til at se 3 Exemplarer af samme Mola-Form: 1) det over 6 Fod lange") Parlby-Fox'ske 
Individ fra Portsmouth, meget langstrakt af Form, med stærkt bugtet Halerand; Snude- 
knuden var 4” bred og 3”-høj, af Strubeknuder havde det kun én, forholdsvis kort og 
bred (2!/2" bred og 3” lang), bredest og lige afskaaren oventil, smallere og afrundet nedentil ; 
2) et 31/2 Fod langt, irsk Exemplar (foræret af Lord Enniskillen), om hvilket er optegnet, 
at Halen er meget tydelig lappet, og at Næseknuden er 11/6” bred og Strubeknuden 2” 1 
lang; dens nederste Del var sondret fra det øvrige som en egen lille Knude, og en lig- 
nende fandtes igjen længere nede; Kjævernes Inderflade var som sædvanlig ru, men uden 
tydelige Tænder; det samme gjælder om 3) et meget mishandlet Exemplar, 3 Fod langt, 
fra Adriaterhavet; Haleranden var lappet og udstyret med 7 Benplader; Snudeknuden 
stor (c. 1/6“ bred); der var 2 ligeledes meget udviklede, langstrakte Strubeknuder, men 
den anden mindre af disse var tvedelt. 
Det vil af de i det foregaaende meddelte Optegnelser fremgaa, at de forskjellige 
Individer af denne Klumpfiskeform, som vi enten begge, eller dog den ene af os, have haft 
Lejlighed til at undersøge i de nævnte nordiske Museer, kun afvige meget lidt og i aldeles 
underordnede Forhold fra hinanden. De Forhold, hvori de stemmede overens, og hvorved 
Arten eller Formen i sin nogenlunde udvoxne eller fuldt udviklede Skikkelse formentlig 
maa kunne gjenkjendes, vare fornemmelig følgende: 1) Den temmelig langstrakte 
Form, hvis største Højde omtrent forholder sig til Længden som 3:5; turde man stole 
paa, at enkelte meget store og meget langstrakte Exemplarer ikke ere blevne misdannede 
ved Udstopningen, skulde Længden endog kunne være det dobbelte af Højden. 2) De to 
ophøjede Kjøle, som løbe langs henad begge Forkroppens Sider og give denne Del af 
Legemet et sexkantet Gjennemsnit. 3) Hovedets Fremspring foran og overMunden 
(Septbr. 1859) (omtales i det følgende), et fra Skogsvaag (Septbr. 1839) (Længe 1770mm, Afstand 
mellem Finnespidserne 2100mm, altsaa ikke det ovenfor omtalte fra samme Tid og Sted), et paa 
1900mm, som fandtes svømmende nær Kysten i 1873. lovrigt henvises til de citerede faunistiske, 
norske og svenske Skrifter af Collett, Malm, Lilljeborg og Smitt. 
7) Günther angiver det til 7 Fod, Parlby kun til 6' 3” (eng. Maal). Angivelserne af London-Museets 
Exemplarers Størrelse i det følgende ere ligeledes efter Günthers Katalog. 
47 
