33 
Atlanterhavet, træder den os imode i de af Storer!), de Kay og Putnam”) beskrevne 
amerikanske Klumpfiske; ved den nordamerikanske Ostkyst er den med en enkelt Undtagelse, 
som siden vil blive berørt, den eneste hidtil iagttagne Form af hele Klumpfiskegruppen. 
Storer. 1839. 
De Kay. 1842. 
200 Pd. 46”. 
Foruden de anforte Fremstillinger af Klumpfiske, hvilke vi uden Betænkelighed 
have antaget at forestille en og samme Art, besidder Videnskaben flere Beskrivelser og 
Afbildninger af Klumpfiske, til dels rigtignok fra en ældre Tid, som vi ikke strax uden 
videre turde slaa sammen med vor Kæmpe-Klumpfisk, men som paa den anden Side aldeles 
ikke kunne træde op med gyldig Fordring paa at repræsentere særegne Arter, og som 
er Ryg- og Gatfinnen saavelsom Indsnittene mellem dem og Halefinnen tegnede for spidse og 
skarpe (paa de Kays ere Indsnittene tagne helt bort, altsaa den modsatte Fejl begaaet). «Hovedet 
er fladt over Snuden, som er but og rager omtrent 1 Tomme frem foran Overkjeven.» «Hovedets 
Sider springe stærkt frem ud fra Kroppen over Øjnene til Gjælleaabningen.… «Halen er delt i 8 
Lapper.» «Finnernes Bygning gjør det næsten umuligt at tælle Straalerne». Halefinnen siges 
rigtignok at være forbunden med Ryg- og Gatfinnen (efr. Figuren !), men dette er rettet i den samme 
Forfatters senere Arts-Diagnose (Synopsis) og Beskrivelse (History), skjønt det er bleven staaende i 
Slægts-Diagnosen. Det omhandlede Individ var 4'/2 Fod langt og vejede 200 Pd.; et senere beskrevet 
vejede 500 Pd. 
Dette Expl. var halvfjerde Fod langt og maalte 5 Fod 4” mellem Finnespidserne. Figuren viser 
tydeligt den fremspringende Snude og Halerandens brede «Beslag». De uparrede Finner ere ikke 
adskilte fra hinanden ved Indsnit, og Halerandens Bugter eller Indsnit kun lidet tydelige; om Strube- 
knuder og om Tandknuder ell. desl. indenfor Kjæveranden oplyses intet. 
2 
D, K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd. IX. 1. » 
