ar 
Undersogelse af disse Dyr tog sin Begyndelse — kan siges at være nogenlunde rigtig i 
det hele. Og de fleste Beskrivelser lide af tilsvarende Mangler. — Heri maa Undskyld- 
ningen søges for de Forfattere, der, som Ranzani f. Ex., have villet erkjende altfor mange 
Arter i de i Litteraturen nedlagte Beskrivelser eller Afbildninger af Klumpfiske; og heri 
maa vi ligeledes soge vor Undskyldning, hvis det en Gang i Fremtiden muligvis skulde 
vise sig, at vi havde begaaet den Fejl af modsat Art, at erkjende for faa. — Saa vidt 
vor egen Erfaring gaar, efter Undersogelse i frisk Tilstand af syv ved danske Kyster 
fundne Exemplarer, er den individuelle Variation vistnok i det hele kun ringe; men jo 
mere vi fra dette vistnok noget lokale Standpunkt udvide Betragtningen til de af andre 
beskrevne og afbildede Former (og om en Del af de i andre Museer bevarede Kæmpe- 
Klumpfiske vil det samme gjælde), desto større Indrommelse nodes eller fristes vi i al 
Fald til at gjore den individuelle Variation. — Det har imidlertid stillet sig for os som en 
uafviselig Nødvendighed at fremhæve og drøfte alle disse Forskjelligheder, da Sporgsmaalet 
om Arternes Antal og Begrændsning indenfor Slægten Orthagoriscus eller Mola næppe var 
rejst, end sige klaret, da disse vore Undersogelser toge deres Begyndelse og deres fore- 
lobige Resultater offentliggjordes i 1862 og 63. — At der altid kan blive nogen Tvivl til- 
bage, skal indrømmes, og vi ville ikke undlade at fremhæve et saadant Tilfælde, som er 
kommet til vor Kundskab, og hvis Afgjorelse endnu stedse forekommer os noget tvivlsom. 
Til de Klumpfiske-Former, som vi ikke saaledes uden videre vove at henføre 
til samme Art som den af os beskrevne, hører nemlig ogsaa én, hvoraf Prof. Reinhardt 
har haft den Velvilje at meddele os følgende Beskrivelse til Benyttelse og Optagelse i 
denne Afhandling. Til nærmere Oplysning have vi vedføjet en noget formindsket Kopi af 
den Kontur-Skizze, som ledsagede Professorens Manuskript. 
«Den 2den Juli 1856, paa 44°57’ nordlig Brede og c. 16° vestlig Længde fra Grw., 
saa jeg paa Hjemrejsen fra Rio til Kjøbenhavn en stor hvidlig udseende Fisk ligge paa 
den flade Side lige i Vandskorpen, idet den snart løftede den ene, snart den anden af to 
store Finner (en Ryg- og en Gatfinne) op af Vandet. Capitainen lod Baaden sætte ud, og 
Fisken, der tillod den at nærme sig, uden i sin dvaske Døsighed at bryde sig det mindste 
om den, blev lykkelig harpuneret og saaledes trukket hen til Skibet i Harpunlinen, uden 
at den prøvede paa at gaa til Bunds, maaske fordi det stærke Blodtab allerede svækkede 
den for meget. Da den var bragt paa Siden af Skibet, blev dens overordentlige Størrelse 
først ret iøjnefaldende; den slog lidt med Finnerne og begyndte at synke langsomt i lod- 
ret Stilling; ved at trække i Harpunlinen var det dog muligt atter at hæve den, og en 
Løkke gjordes derpaa fast om Gatfinnen, og en anden om Kroppen. Fire Mand prøvede 
dernæst at hale Fisken op; det var imidlertid aldeles ugjorligt, der maatte sæltes en Tallie 
paa Fokkeraaen, og først nu lykkedes det med Umage at fåa den ombord. Dens Vægt var 
vist mange Hundrede Pund.» 
