59 
lige til Begyndelsen af dette Aarhundrede, f. Ex. hos Bonaterre og Lacépède. Dog 
havde allerede tidligere (1785) Bloch (p.78) overflyttet dem til Diodon, men tillige (hvad 
Retzius F. S. p.310 uafhængigt deraf gjentog 15 Ar senere) udtalt sig for, at der burde 
oprettes en egen Slægt for dem. Dette var iøvrigt allerede sket 2 Aar førend det Retzius’ske 
Arbejde udkom, idet Cuvier i sin «Tableau élémentaire» (1798. p. 323) havde opstillet 
disse mærkelige Fiske som egen Slægt og optaget det af Pallas antydede Navn Mola for 
denne, hvorved han dog, som naturligt var, særligt havde de kortere Former («la lune, 
Mola rotunda, Tetrodon Mola L.»), eller hvad vi i det foregaaende oftere have belegnet som 
de ægte Klumpfiske, for Øje. Cuviers Karakteristik af Slægten er i det Hele rigtig, 
og der er saa meget mindre Grund til at lade dette ældste Slægtsnavn for Klumpfiskene 
falde, som det ogsaa senere er blevet optaget og hævdet, navnlig af Nardo; selv betegnede 
Cuvier senere i sin Règne animal I og II, formodentlig af Uagtsomhed, Slægten med det 
yngre Schneider'ske Navn Orthragoriscus (1. c. p. 510), der atter er aldeles synonymt 
med den endnu yngre Shaw'ske Benævnelse Cephalus. Ifølge denne fuldstændige Syno- 
nymi mellem Benævnelserne Mola (Cuv.), Orthagoriseus Schn. og Cephalus Sh. bliver det 
vilkaarligt og forkasteligt, naar Swainson anvender de to sidstnævnte Slægtsnavne til 
dermed at betegne den iøvrigt rigtige Kløvning af Klumpfiskeslægten i to Grupper, der 
modsvare de to, for hvilke vi nylig have udtalt os, saaledes at han forbeholder Navnet 
Orthragoriscus for de kortere typiske Former, Cephalus for de lange Klumpfiske (Nardos 
Ranzanier). 
Navnet Mola kan saa meget bedre beholdes som Slægtsnavn for de typiske 
Klumpfiske, som det er forbundet med visse Misligheder at bevare det som Artsnavn for 
en bestemt Art. Linnés Tetrodon Mola støtter sig væsentlig paa Artedi!), og Typen 
for Artedis Diagnose er igjen den af Willughby beskrevne Fisk; men denne kan 
strængt taget ikke siges at være bestemmelig, saa længe man ikke kan forklare Sammen- 
hængen med de 4 Pandehuller, som Willughby i saa bestemte Udtryk beskriver hos den 
af ham undersøgte Fisk”). Foruden denne citerede Linné kun Plancus's første Mola- 
1) I «Genera piscium» har Artedi nærmest Willughbys Individ for Øje; derimod ser man af «De- 
scriptiones specierum piscium», at han til sin «Osfracion cathetoplateus subrotundus inermis asper, 
pinnis pectoralibus horizontalibus, foraminibus 4 in eapite» dog tillige henforte alle de af ham 
bekjendte ældre Forfattere beskrevne Klumpfiskeformer med Undtagelse af dem, der repræsentere de 
nuværende Ranzanier, f. Ex. Aldrovandis »Mola peregrina», som synes med Forsæt at holdes 
udenfor, skjønt den heller ikke henføres til nogen anden særligt opstillet Art. Hos Linné kom 
denne Form imidlertid igjen indenfor det fælles Artsbegreb « Tetrodon mola» ved Citatet af Plan - 
cus's ældre Afhandling «de Mola pisce». Ved den som Varietet opførte «Ostracion cathetoplateus, 
subcompressus, pinna dorsi et ani cum cauda continuatis» (Gron. Mus. Ichth. Nr. 125) skal maaske 
til Dels forstaas den samme Form (Ranzanien); i al Fald blev det senere dertil. 
?) «Desuden (a: foruden Næseborene) findes der 4 andre større Huller paa Hovedet; de to forreste ere 
11/27 fra Snudespidsen og ligge paa den øverste Del af Hovedet paa begge Sider af den skarpe 
se 
