Rafinesque rigtignok alle have antaget det; men ingen af disse Forfaltere synes at ose 
denne Kundskab af egen Erfaring; det er næppe andet end en urigtig Supposition, som 
har holdt sig i Videnskaben fra den Tid af, da Linué henforte Klumpfiskene til Slægten 
Tetrodon, men som i Virkeligheden ikke har nogen faktisk Grundvold. — Hvor vanskeligt 
det end kan vere at bortforklare de 4 Pandehuller hos den Willughby’ske Form, turde 
det dog vere meget dristigt at opstille en egen Slegt paa den, og meget rigtigere er det 
at lade den henstaa som gaadefuld og ubestemmelig, indtil Sammenhængen kan blive 
nermere oplyst. Der er saaledes ikke en eneste af Ranzanis Slegter, som kan bestaa, 
og hvor langt denne Forfatter overhovedet har veret fra at ramme det Rette, ser man 
bedst deraf, at hans Inddeling aldeles ikke kan bringes i Samstemning med den Klovning, 
for hvilken vi (med Nardo og Swainson) have udtalt os, og som vi formentlig have 
paavist at vere den ene rette. Klumpfiskeformen M. rotunda (nasus) figurerer saaledes i 
mindst 2 af Ranzanis Slægter (Tympanomium og Diplanchias), Ranzania truncata lige- 
ledes i to (Cephalus og Orthragoriscus), medens omvendt Slægten Cephalus omfatter to saa 
forskjellige Typer som «C. luna» og «C. elongatuss !). 
At det ikke forholder sig bedre med Ranzanis talrige Arter end med hans 
Slegter, er allerede en Folge deraf, at han har flere Slegter, end der i Virkeligheden 
kjendes Arter. Ved at holde sig til — vi fristes til at sige henge sig i — enhver mere 
eller mindre betydelig Afvigelse, som han fandt mellem de ham bekjendte Forfatteres Be- 
skrivelser og Afbildninger, lykkedes det ham at opstille ikke mindre end 17 Arter?), idet 
saa at sige hvert beskrevet Individ for ham blev Typen for en egen Art — et Resultat, 
hvis Urimelighed er indlysende af sig selv, men som finder sin Forklaring i den allerede 
ovenfor berørte Omstændighed, at Beskriverne og Tegnerne, slaaede af det overraskende 
Tender i hver Kjæve, og Pennant følger ham heri («to brede Tænder med skarpe Tender i 
hver Kjæve»). Rafinesque (Caratt. p.17) tilskriver sin Slægt «Orthragus» (svarende til Klump- 
fiske i Almindelighed, omfattende baade korte Former, ©. luna, og lange, O. oblongus og Com- 
mersoni) «mascelle ossee, ognuna divisa in due dentiv, upaatvivleligt kun fordi disse Former tid- 
ligere havde gaaet for at være Tetrodonter, fra hvilken Slægt R. sondrede dem ud, rimeligvis uden 
at vide, at dette alt var gjort af andre. 
Naar vi saaledes ere enige med Bonaparte om at forkaste Ranzanis Slegter, da er det rigtig- 
nok til Dels af andre Grunde end de, som han anforer i folgende Anmerkning: Cephalus Ranz. 
et Tympanomium Ranz. delenda ob maxillas (Ja!) — Delenda Ozodwra Ranz. ob sexum (Nej!), 
Diplanchias Ranz. est monstrositas (Nej! maa bero paa en Misforstaaelse) — Trematopsis Ranz. ex 
icone mala (Nej! thi den er slet ikke afbildet). 
Forsaavidt disse kunne fores tilbage til deres rette Benævnelse, ville Cephalus luna Rz., Tympa- 
nomium Planci Rz., Diplanchias nasus Raf., Trematopsis Willughbei Rz., Orthragoriscus Retzti 
Rz., O. Ghini Rz., O. Rondeletii Rz, O. Blochü Rz., O. Alexandrini Rz., O. Redi Rz., O. fas- 
ciatus Schn. og Ozodura Ursinii Raf. alle blive at henføre til Mola rotunda Guy. som Syno- 
nymer, sikre eller usikre til denne. Ranzania truncata vil paa samme Maade absorbere Cephalus 
elongatus Risso, Orthragoriscus elegans Rr., ©. Battare Rz. og O. varius Guy. Endelig vil 
«Orthragoriscus aculeatus» Rz. svare til begge Slegters Udviklingsformer. 
2 
