tunda. Den har aldrig vist sig ved de skandinaviske Kyster og er selv ved Englands og 
Middelhavets en temmelig sjælden Gjæst; ved Amerikas Kyst er den kun truffet som sped 
Unge eller Larve (Putnam). Udenfor de europæiske Have kjendes den med Sikkerhed fra 
Guinea-Kysten og fra Mauritius, og den angives fra Cap. I den østlige og sydlige Del af 
det Stille Hav synes den ogsaa at vere set. Om den virkelig er funden ved Orken-Qerne 
og i Moray-Firth (Richardson), er afhængigt af, om ikke her, som stundom ellers, en 
Forvexling med den store, mere langagtige Form af M. rotunda (M. nasus) har fundet Sted. 
Derpaa beror det ogsaa, hvilken Storrelse man skal antage det for muligt for Ranzanierne 
at naa. Det vides ikke, at noget Museum er i Besiddelse af en Ranzania af lignende 
Dimensioner som de, saa mange ægte Mola’er besidde; men det er vanskeligt af de fore- 
liggende Angivelser at komme til Klarhed over, hvor stor Ranzania truncata kan blive, 
fordi man i adskillige Tilfælde har Grund til Mistanke om, at større Exemplarer af 47. 
rotunda (nasus) ere blevne urigtigt bestemte som «den lange Klumpfisk», « Orthagoriscus 
oblongus». Vi have anført et Exempel derpaa fra Museet i Edinburgh, og Grunden dertil 
er ikke vanskelig at indse. Det er den, at M. rotunda i sin udvoxne, mere langstrakte 
Skikkelse meget lidt ligner de mest gængse Afbildninger af «den korte Klumpfisk (Orthag. 
mola)», f. Ex. Donovans og Yarrells. Naar der hos den sidstnævnte Forfatter, under 
Artiklen «the oblong Sunfish» (9: Ranzania) berettes (af Couch), at «en Fisker en Gang 
fik en Klumpfisk af en anden Figur end den sædvanlige», og at den tiltrak sig hans 
Opmerksomhed ved «de sere Bolgelinier, som den fik efter Doden, men som man ikke 
saa noget til for denne», da gjælder denne lagttagelse vistnok den ejendommelige Rynk- 
ning af Skindet efter Døden, som vi oftere have iagttaget hos vore større Klumpfiske, men 
som ikke godt kan tænkes at finde Sted hos Ranzanien efter dens Bygning af Huden. 
At det Barlow’ske Exemplar blev taget for en Ranzania (først hos Borlase), har hos 
en lang Rekke af Forfattere, navnlig hos engelske Faunister, givet Anledning til, at denne 
Forms Størrelse er blevet betydeligt overdrevet. Imidlertid tor man ikke antage en slig 
Forvexling i alle de Tilfelde, hvor der tillegges Ranzania en betydelig Storrelse. Plan- 
cus’s Exemplar var kun 18'/2 Tomme langt, det af Francis omtalte 2 Fod 1'/2 Tomme 
og over 18 Pund vægtigt, men Schneider’s var 2'/2 Fod, og Richardson omtaler et 
paa 3 Fod, fanget i Moray-Firth; Thomson et paa 112 Pund, «som ganske svarede til 
Shaws Figur». Tør man fæste Lid til Donovans Beretning, at han havde set Huden af 
et Exemplar, som i levende Live vejede 200—300 Pund? Risso tillægger den endog 
meget betydeligere Dimensioner end «Cephalus orthagoriscus», men maa herved kun have 
tænkt paa den mindre Form af M. rotunda, thi han havde af Ranzanien kun set et eneste 
paa Stranden opkastet Individ, og den Længde, som han angiver for det, 94” eller 2 Fod 
101% Tomme, er endda ikke saa betydelig. Efter alt hvad der foreligger, turde det være 
