2 
ved Europas; Forholdet er snarere det omvendte, og de iagtlagne Individer synes alle at 
have veret store. 
I mange Tilfælde er det antegnet, at det var efter stærke Storme, at de 
fandtes opdrevne eller strandede ved Kysten; og for det nordlige Europas Vedkommende 
er dette vistnok endogsaa en Regel, der ikke tæller ret mange Undtagelser. Alt dette 
tyder paa, at Klumpfiskene ret egenlig ere pelagiske Fiske, saaledes som allerede deres 
første Beskriver, Salviani!) udtaler det; d. v. s. at det aabne Hav, Oceanet er deres 
rette Hjem; der leve de rimeligvis i Reglen i større Dybder og komme vel kun und- 
tagelsesvis op til Overfladen, eller derfra kastes de undertiden af heftige Storme ind mod 
Kysterne, hvor de saa drive matte omkring eller kastes døde i Land ligesom Vaagmere, 
Sildetuster, Glandsfiske, «Sømunke» og andre af Oceanets som «monstra marina» 
i ældre Tider betegnede Skikkelser. 
Der mangler heller ikke Exempler paa, at de ere sete ude paa selve det aabne 
Hav; afdøde Kapitain Hygom har meddelt os, at han ofte har set store Klumpfiske og 
navnlig én Gang en 13—14 Stykker, hvoriblandt flere meget store, i Mundingen af Kanalen 
i en Strækning af kun to Mile. Paa sine to næstsidste Rejser havde han den Godhed at 
notere, hvor mange han saa, og hvor han saa dem; han har paa disse to Rejser i Aaret 
1863 i alt set 5 Individer, større og mindre, og de Steder, hvor de iagttoges, laa mellem 
40—50° N. Br. og 10--20° V. Lgd.; omtrent midtvejs mellem Azorerne og Portugal traf H. 
igjen næste Aar et Par Stykker. I det selvsamme Strøg var det, at den af Prof. Rein- 
hardt i det foregaaende beskrevne Fisk blev fanget”). Kapt. Andréa erindrer at have 
set dem i Nord-Atlanterhavet paa 30° V.Lgd., dels paa 53°—54° N.Br., dels igjen paa 14° 
N. Br., ogsaa over imod den amerikanske Kyst, fremdeles i Syd-Atlanterhavet og i Taffel Bay. 
Over imod den amerikanske Side har Kapt. Hygom derimod aldrig set dem. At de dog 
ogsaa findes i Nærheden af den brasilianske Kyst, fremgaar deraf, at en stor Klumpfisk, 
hvis Længde ansloges til 4 Alen omtrent, blev set paa «Galathea»s Jordomsejling den 
3die eller 4de Juli 1847, en Uges Tid efter Korvettens Afrejse fra Bahia; Hr. Thornam 
har meddelt os en i al Hast tagen Skizze af dette Dyr, saaledes som det viste sig i Vandet, 
hvilken Skizze tydelig nok viser, at det er en Mola af M. nasus Typen%). — I det aabne 
1) At det er en pelagisk Fisk, udleder S. ganske rigtigt deraf, at den «allevegne fanges meget sjældent, 
saa at den kun en sjælden Gang og tilfældigt nærmede sig Bredden» 
Den «Maanefisk», paa hvis Gjæller (?) Dr. Sommerfeldt tog en Mængde Individer af Læmargus 
mwricatus (Naturh. Tidsskr. I, p.487), var fanget «i Atlanterhavet», altsaa vistnok ogsaa ude i det 
aabne Hav. 
2 
3 
«Den svømmede flere Gange forbi Skibet. Rygfinnen stod oftere lidt ovenfor Vandet». Skitsen an- 
tyder en Del fra Halefinnen udgaaende Trævler, og Hr. Th. forklarer, at «det såa ud, som om der 
voxede Tang paa den» (Peneller?). Korvetten befandt sig den Gang endnu temmelig tæt ved den 
brasilianske Kyst, dog var Land, saavidt Hr. Th. erindrede, ikke længer i Sigte. 
