70 
som Redi kun Indvoldsorme. Duhamel meddeler en Beretning fra en Hr. Gautier i 
Narbonne, ifølge hvilken «de svømme langsomt og ligesom vuggende sig fra den ene Side 
til den anden; de ere meget frygtsomme, og naar de se en Baad eller en anden Gjenstand, 
lade de sig falde til Bunds som en Sten». Det af Retzius beskrevne Exemplar fandtes 
«liggende stille paa Vandfladen». Donovans Angivelse, at den lange Klumpfisk (Ran- 
zanien) lever af Skaldyr, Smaakrabber o.s.v., «da Brudstykker af disse Dyr findes i dens 
Mave», synes at vidne om en ligefrem lagttagelse i denne Retning. Rafinesque beretter 
om M. rotunda, at paa Thunfiskets Tid gaar den ofte ind i «Tonnaraen» og fanges tillige- 
med Thunfiskene. Neill (p. 546) anfører om et i Firth of Forth fanget Exemplar: 
«Fiskerne fortalte mig, at da de bleve den var, svommede den langsomt afsted sideverts 
(«sidewise») med sin Rygfinne ofte ragende op over Vandet. Det syntes at vere en dum 
og sløv Fisk; den gjorde ingen eller kun faa Forsøg paa at undslippe, men tillod en af 
Matroserne at stikke sin Haand ind under den og løfte den op i Baaden». Mitchill 
(p. 472) beretter, at Sofolk have en overtroisk Skræk for dem og kun sjælden forstyrre 
dem, samt at man har lagt Merke til, at smaa Fiske ledsage dem ligesom Lodsfiskene 
ledsage Hajerne. Risso har den i og for sig interessante Bemærkning, at «Hunnen er 
lidt forskjellig fra Hannen», men desværre siger han ikke hvori. «De holde meget af at 
hvile paa Vandets Overflade, og det er i denne lethargiske Tilstand, som Fiskerne kalde 
Søvn, at de bemægtige sig den.» Ligesom andre Forfattere (Rafinesque, Doumet) 
omtaler han, at det er i Selskab med Thunfiskene, at de fanges (i «Mandraguen»). Som 
Tiden for deres Fangst nævnes Foraaret og Sommeren. (1 det nordlige Europa er dette 
tildels anderledes; der er det jo især om Efteraaret og Vinteren, at de fanges, saaledes 
som f. Ex. de af Thompson meddelte lagttagelser og de, man har haft Lejlighed til at 
gjøre ved Skandinaviens Kyster, bevise. Imidlertid anfører ogsaa Couch, at de især i de 
varme Maaneder træfles ved Englands Vest- og Sydkyst, og at det kun er undtagelsesvis, 
at enkelte have forsinket sig indtil ud paa Efteraaret.) Yarrell mener, at naar de ses 
ved Englands Kyster, have de i Almindelighed gjort Indtryk af at være døde eller 
døende og fløde i denne Tilstand paa den ene Side; han aftrykker dog tillige en Med- 
delelse af Couch, ifølge hvilken Klumpfiskene skulde være at betragte som omstrei- 
fende Dyr, der rimeligvis holde sig til Bunden og leve af Tang(?), men i stille Vejr stige 
til Vejrs og ligge, maaske sovende, med Hovedet og selv Øjnene over Vandet, flydende 
med Strømmen. €. kjender dog Exempler paa, at de have gjort kraftige, men kejtede 
Forsøg påa at slippe bort ved at krumme og bevæge sig i forskjellige Retninger. 
Storer beretter, at «dens Bevægelser ere meget træge, og at den svømmer nær ved 
Havets Overflade.» «Maven og Tarmen indeholdt kun en tynd Slim». Bellingham for- 
fæller, at det af ham beskrevne Individ blev fanget ved den irske Kyst den 29de Juni 1839 
ved at en Løkke blev kastet om det, medens det tilsyneladende sov paa Havets Overflade ; 
