77 
lige saa eller næsten lige saa dvaske eller kraftes- og hjelpelose, liggende eller drivende, 
«sovende», paa Havets Overflade, er denne Forklaring ikke anvendelig. Hvad er det da, 
— naar det ikke er Storm eller andre Tilfeldigheder — som hvert Aar bringer et vist 
Antal af disse sløve og forholdsvis hjælpeløse Kreaturer, større eller mindre, ældre eller 
yngre, til Europas, Amerikas, Asiens o.s.v. Kyster, for der at ombringe dem? I de ikke 
talrige Tilfælde, hvor de ere blevne nøjere anatomisk undersøgte, have de vist sig at vere 
Hunner, men uden Kjendetegn paa, at det Tidspunkt, da Æggene skulde afsættes, var 
meget ner. Rigtignok angives enkelte Exemplarer [f. Ex. den Ekström'ske Mola og 
Ranzanien fra Swansea Bay (1843)] at have veret Hanuer; men der kan ikke legges 
megen Vægt paa disse Angivelser, naar de ikke bilegges med en Beskrivelse af Sedstokken; 
en saadan er aldrig givet, og det er ingenlunde rimeligt, at Æggestokken, naar den ikke 
er bleven aabnet og nærmere undersøgt, men blot bedømt efter sit ydre Udseende og Form, 
kan være bleven taget for en Sædstok. Ogsaa dette er et af de Punkter, som ved frem- 
tidige Undersøgelser bor paaagtes !). 
Om nogen regelmæssig Fangst af disse Fiske kan der ikke vere Tale, og deres 
Anvendelighed i Menneskelivet er saa ringe, at vi kunne gaa let hen over det lidet, som 
herom kunde siges, nemlig at Kjodet (Musklerne, ikke det brusket-gelatinose Hudlag) kan 
spises og Leveren give rigelig Olie”). Derimod skulle vi endnu i al Korthed omtale to 
Egenskaber, som man fra gammel Tid, men rigtignok aldeles med Uret, har tillagt disse 
Fiske. Den ene af disse Egenskaber er deres formentlige Lysevne, som endog har foran- 
lediget Ehrenbergh («das Leuchten des Meeres») til at give Klumpfiskeslegten Plads 
blandt de selvlysende Dyr, ikke at tale om, at den omtales af forskjellige andre For- 
fattere som en dem tilkommende almindelig Egenskab. Rigtignok er det iagttaget flere 
Gange af troverdige lagttagere (Salviani, Rondelet, Harting), at den dode Fisks 
indre Dele lyste i Mørke, en Egenskab, som vel alt dødt Fiskekjod besidder; at den 
levende Klumpfisk derimod skulde lyse i Vandet, som man ikke sjælden synes at antage 
— Blumenbach (Naturg. S. 276) udleder endog Navnene «lune de mer» og «Sunfish» 
af denne Evne eller Egenskab — derfor have vi ikke fundet nogen eneste positiv lagt- 
tagelse. Harting iagttog heller ingen Fosforisering hos den dode Fisk, saa lenge den 
var hel; derimod lyste Skelettet og Indsiden af den aftrukne Hud stærkt. Rigtignok lader 
Risso dem ikke alene lyse stærkt, men veed ogsaa at forklare, hvordan dette Lys frem- 
kommer, nemlig «ved en Udsvedning gjennem Hudens Porer af et lysende Stof fra det 
1) Det af Museet sidst erhvervede Exemplar (indstrandet ved Slettestrand i Vester Han-Herred, 24. Nov. 
1887) var dog et hanligt. 
*) Bennett kalder Kjodet (som han ikke forvexler med det indre Hudlag) fint og hvidt og siger, at 
det afgiver en sund og velsmagende Fode, der i Smag og Beskaffenhed ligner Rokkekjod. Han til- 
føjer, at Sofolk sætte megen Pris paa dens Leverolie som et udvortes Middel mod Forstuyninger, 
Stød, Gigtsmerter 0. s. y. 
