78 
underliggende Lag», men hans hele Udtalelse forekommer os mere at ligne en paa lose 
Traditioner og Suppositioner opstillet Theori end en paalidelig Kjendsgjerning. — Det fore- 
kommer os utenkeligt, at der ikke skulde foreligge mere bestemte Beretninger om, at 
man havde set disse store, lysende Skiver bevege sig gjennem Vandet, hvis de virkelig 
vare selvlysende som Pyrosomerne f. Ex. Men efter saadanne Beretninger have vi for- 
gjæves sogt. 
Den anden Egenskab, som Traditionen vil hævde dem, er en stor Olierigdom 
eller Fedme. Den ene Forfatter efter den anden!) udtaler sin Forundring over, at han 
ved Kogningen hverken fik Tran eller Olie af den. Vildfarelsen synes oprindelig at vere 
opstaaet ved den overfladiske Lighed, som Hudens tykke Inderlag i frisk Tilstand har med 
et Spæklag, ja den har endog forledt enkelte, iser ældre Forfattere, til aabenbart urigtige 
eller i al Fald unojagtige og vildledende Angivelser i denne Retning. Sandheden er, at 
hverken deres Hud eller Kjod er fedt, hvorimod den store Lever er overordentlig fed og 
olierig. Rigtignok omtaler ogsaa i den seneste Tid Me Coy, at man i Nyholland fanger 
Klumpfisken for at tilvirke Olie af den, men han siger ikke noget om, hvor i Legemet 
denne Olie indeholdes, og der kan næppe vere Tvivl om, at det er Klumpfiskens «Lever- 
tran», hvorpaa der tenkes. 
Der er endnu to Ejendommeligheder, som man har tillagt Klumpfiskene, og som 
her skulle berores i Forbigaaende; den ene er det Farveskifte, som Duhamel omtaler 
saaledes: «Idet den kom op af Vandet, var den hvid, men den skiftede hvert Ojeblik Farve, 
undertiden gik den hvide Farve over i blaat med rede Pletter, til andre Tider syntes den 
brun, spillende snart i det Blaa, snart i det Rode». Andre lagttagelser af dette Fænomen 
haves næppe. Den anden er den gryntende eller sukkende Lyd, som flere Forfattere 
(f. Ex. Rondelet, Duhamel, Parlby) have hort fangne Klumpfiske udstøde, og som 
man derfor lige saa lidt tor frakjende dem som enkelte andre Fiske af Pectognathernes 
Familie; Duhamel har vel endog tildels deraf taget Anledning til at kalde dem «Sogrise» 
(Pore de mer), hvortil dog ogsaa Trynen og den formentlige Fedme kunde give ham Anledning. 
Vi ville slutte dette Afsnit med nogle Bemærkninger om Snyltedyrene hos 
Klumpfiskene2). Det er bekjendt nok, at den almindelige Klumpfisk (Mola rotunda) er 
1) Jfr. Rondelet, Barlow, Plancus, Lacépéde, Bellingham, Liénard, Storer. 
3) Nærmere Oplysning om Klumpfiskens Snyltedyr vil man, foruden hos de nedenfor nævnte Forfattere, 
finde hos Krøyer (Danmarks Fiske 3. Bd, S. 745 og Naturh. Tidsskr. I, 1837), Diesing, v. Be- 
neden og Olsson. Det er naturligt, at i mange Tilfælde have Klumpfiskenes Beskrivere ikke be- 
tegnet de fundne Snyltere rigtigt eller med tilstrækkelig Bestemthed, men man vil dog i Alminde- 
lighed kunne slutte sig til Sammenhængen. Penella'en, der er beskrevet af Perceval Wright 
under Navnet P. orthagorisei, omtales saaledes af Storer som «P. sagitta» — han iagttog den især i 
Nerheden af Finnernes Basis, med Conchoderma virgatum —, og Kneeland & White (Proc. Boston 
Soe. VI, 1859, p. 396 og 404), der fandt den i stor Mengde omkring Ryg- og Gatfinnnen, stikkende 
1—2 Tommer dybt i Kjodet, benævne den «P. filosa»; paa den sad ligeledes talrige Exemplarer af 
