80 
den samme eller en eller to nerstaaende paa Gjællerne (Tristoma rudolphianum |coccineum, 
maculatum, Mole| og papillosum); der er der ogsaa fundet en lille Distom (2. contortum Rud.) !). 
Snyltekrebsen Lamargus muricatus Kr. synes især at sidde paa det blødere Hudbælte, som 
forbinder Halefinnen med Kroppen, men forekommer ogsaa andet Steds paa denne. Ogsaa 
en Kaligin (Zepeophtheirus monacanthus Hell.) er iagttaget paa Huden af Klumpfisken, den 
samme eller en anden Art paa dens Gjeller?). I Huden har en stor Penella (P. orthago- 
risei Wright) ofte Sede. Paa Gjællerne sidder den store med Lemargus ner beslægtede 
Cecrops Latreillii ofte i stor Mengde. Tilstedeværelsen paa Huden af en tredie Pandarin- 
form antydes af Couch (Hist. p. 380, den midterste Form B med de lange Æggetraade); 
maaske kan den sammenstilles med den af Kroyer (Naturh. Tidsskr. I, p. 496, t. V, fig. D) 
som en formentlig Udviklingsform af Lamargus muricatus beskrevne Snyltekrebs. En 
Cirriped, Conchoderma virgatum — et af de mest karakteristiske pelagiske Dyr, der ogsaa 
setter sig paa Finhvalens og Sværdfiskens Peneller, paa Skibe, Drivtommer o. s. v. — sidder 
ofte paa Penellerne eller Læmargerne, undertiden paa selve Fisken, f. Ex. i Mundvigene, 
som Reinhardt iagttog det. (De to c. 2 Tommer lange Individer af Slægten «Lepas», 
som vare fæstede til Indsiden af Nebet eller Kjæben paa det Jacob’ske Exemplar, og i 
hvis Tilstedeværelse paa dette Sted den nævnte Forfatter ser et Bevis paa, at Dyret ikke 
kunde have brugt sine Kjæver til at tygge haarde Ting, har sikkert tilhørt hin Conchoderma- 
Art) 1 Rygfinnemusklerne er der fundet en uudviklet Bændelorm (Gymnorhynchus reptans 
eller horridus) og en serkjonnet Ikteform (Distomum Okenii Küll). Leveren kan vere 
aldeles gjennemvævet af talrige Blærebændelorme (Anthocephalus elongatus), der ogsaa kunne 
have Plads i Tarmkroset, og Fordojelseskanalen indeholder Bændelorme (Bothriocephalus 
microcephalus) ofte i stort Antal, 2 Distomer (Distoma macrocotyle og nigroflavum) og maaske 
en Ascaris (A. orthagorisei); naar hin Bændelorm ogsaa opgives fra «Gjællerne», er dette 
vel at forstaa saaledes, at de ere komne ud i Gjællehulen ved en Opgylpning fra Maven, 
efter at Fisken er fanget eller strandet. De af disse Snyltedyr, som vi selv have iagttaget, 
are langt hyppigere paa eller i de kæmpestore Individer af Klumpfiske end paa de kun 
halvstore, og alle foreliggende Erfaringer tyde paa, at disse Fiske ere endnu svagere 
besatte med indre og ydre Snyltere som yngre?) (Mola Retzü); at Snylternes Antal og 
1) I «Notes on trematode parasites of fishes» (Proced. of the Unit. St. Nat. Museum, Vol. XX, Nr. 1133, 
1898) nævner Prof. Linton 5 Arter fundne paa Mola mola, nemlig Tristomum rudolphianum Dies. 
(coceinewm Duj.), Distomum macrocotyle Dies., D. contortum Rud., D. nigroflavwn Rud. og en 
ny Art, D. foliatum n. sp. 
Couch (Hist. p.380) har en utydelig Afbildning af en Caligus af Mola’ens Gjæller, og paa dette 
Sted fandtes der ogsaa en Caligus-Art paa et i Christiania Fjord fanget Exemplar. Den af Heller 
beskreyne Art siges derimod at være taget paa Huden, og der angiver Lafont jo ogsaa at have 
© 
fundet en Caligus. 
Det lidet, Embleton anfører om Indvoldsorme hos den af ham saa omhyggeligt undersøgte mindre 
Klumpfisk, synes ogsaa at antyde, at de kun i ringe Mengde have været tilstede. 
