Be 
fiske); nærmest ved Maven er den videst (c. 21/3”), men den aftager derfra langsomt i Vidde 
(13/4) indtil henimod Slutningen, hvor den atter udvider sig noget (2/2); to Tommer i 
Tværmaal kan altsaa sættes som dens (ydre) Gjennemsnitstværmaal hos store Exemplarer. 
(Hos den kun middelstore Vejle-Klumpfisk var hele Fordojelseskanalens Længde kun 7/4 
Alen; men den var næsten lige saa vid som hos de større, 11/4” hvor den var snævrest, 
c. 2” i Tarmens forreste, 24/2 i dens mest opsvulmede sidste Del, foran selve Endetarmen.) 
Fordøjelseskanalens, baade Mavens og Tarmens, Vægge ere meget tykke (c. ?/s”) og musku- 
løse; naar den tykke, gulagtige eller hvidlige, flødeagtige Slim, som beklæder den indvendig, 
fjernes, ser man, at den i største Delen af sin Længde er tet udstyret med store, blad- 
agtige «Villi», som fortsætte sig uforandrede helt op i Maven, indtil forbi Galdegangens 
Indmunding, men derfra efterhaanden tabe sig i Slimhindens tætte Retikulation, som rækker 
lige til den skarpe, men uregelmæssige Grænselinie mod Svælgrøret. Det kunde, som 
antydet, derfor med større Ret siges, at disse Fiske ingen virkelig Mave besidde, men kun 
Tarme. Hos et af vore Exemplarer (det fra Vejlefjord) iagttoges dog en Ringfold c. 8” 
nedenfor det Punkt, som ellers vilde kunne gjælde for den omtrentlige Grænse mellem 
Mave og Tarm; hos de andre savnedes den. Derimod findes der stedse, synes det, en 
Ringfold, 11—12 Tommer fra Gattet. Tarmens Bugtninger — der ingenlunde ligge aldeles 
ens hos forskjellige Individer eller i al Fald hos Individer af forskjellig Størrelse — sam- 
menholdes af et forholdsvis stærkt Krøs. 
De lange og smalle Nyrer, der hos store Exemplarer have en Længde af 11—12 
Tommer, ligge udenfor Bughinden, i den øverste Del af Bughulen, langs med begge Sider 
af Rygraden, fra Hjærnekassen til Udspringet af den Ben- og Muskelvæg, som bagtil be- 
grænser Bughulen. Urinlederne udgaa fra Nyrernes bageste Ende, have en Længde af 
c. 7” hos store Exemplarer og forene sig til én noget bagved Midten af deres Længde. 
Den meget store Urinblære — c. 13” lang hos store Exemplarer i oppustet Tilstand — 
udfylder Mellemrummet mellem Ben- og Muskelvæggen bagtil; for neden gaar den over i 
en (c. 8” lang) Uringang, der følger Æggestokkens Bagside og Æggelederen og aabner 
sig igjennem den forholdsvis snævre Urogenitalaabning et lille Stykke bag ved 
Gattet. Den uparrede, ovale Æggestok, der kan være 5—7” lang og henved 5” bred, 
har sit Leje dybt nede i Bughulen, mellem Tarmens Bugtninger, i Reglen ganske skjult 
af disse; den er omsluttet af en temmelig tyk, hvid, næsten seneagtig Hud, som ogsaa 
danner den kortere eller længere, kraftigt byggede, c. 5” lange Æggeleder, der følger 
Uringangen og aabner sig tilligemed denne i den ovenfor omtalte Urogenitalpore. Aabnes 
Sækken, viser den sig opfyldt af en gul eller gulrødlig, fliget og grynet Masse, som dog 
hører op efter en bestemt Linie noget ovenfor Sækkens nedre Ende. Dens Gryn — de 
uudviklede Æg — ere saa smaa, at de næppe iagttages med blotle Øjne og derfor ere 
tilstede i en aldeles uhyre Mængde. Nogen meget kjendelig Forskjel i Organets eller dets 
