Indholds Udvikling have de af os undersøgte store eller middelstore Klumpfiske ikke 
frembudt 1). 
(Nogle orienterende og refererende Oplysninger om, hvad der tidligere, især af ældre 
Forfattere, er meddelt om Klumpfiskenes Bloddele, kunde maaske her være paa deres Plads. 
Disse Dyr omtales kun sjældent i zootomiske Haandboger — selv i det beromte «Catalogue 
of the Hunterian Museum» sogte vi forgjæves Oplysning om noget Præparat til denne Slegts 
Anatomi — hvad enten saa Grunden dertil er, at Præparater til denne Slegts indre Byg- 
ning ere sjældne i Museerne, eller at man har betragtet denne Dyreform som noget saa 
extraordinært, noget i den Grad staaende udenfor Reglerne, at det syntes mindre nodven- 
digt at tage Notits af den i Lærebogerne. De fuldstændigste Oplysninger om Klumpfiskenes 
Anatomi skyldes Cleland, Harting, Wahlgrén, Turner, Embleton og Jacob. 
Wellenbergh har (foruden Skelettet) beskrevet Tarmkanalen og Hjærtet; dette sidste 
beskrives udførligt af Embleton og Wahlgren, Hjernen af Harting. Storers og 
Bellinghams Notitser om den indre Bygning indeholde ikke noget, som ikke allerede 
var bekjendt i Forvejen; naar den sidstnævnte, hvis Beskrivelse iøvrigt kan fortjene at be- 
nyttes, beskriver «Urinblæren» som «stor og tyk», dens Inderflade som «foldet», vækkes 
der en vis Mistanke om, at han har taget Æggestokken (som ikke omtales) for Urinbleren; 
og Harting har uden Tvivl Ret i, at det er det samme Organ, som Swinhoe beskriver 
som en «tyk, kjodfuld Blindtarm». Kroyer har ogsaa givet en udførlig Beskrivelse af 
Indvoldene. Den bruskagtige Kjol, som «danner Bughulens underste Veg, og som Tar- 
men gjennemborer for at aabne sig udad», er selvfolgelig kun den Del af Huden og den 
under samme liggende faste hvide Masse, som begrænser Bughulen forneden og danner 
en mere eller mindre bred Bremme mellem Indvoldshulen og Bugkanten. Hos det under- 
sogte (ungdommelige) Exemplar fandtes ikke Spor til Generationsorganer — en ikke uvigtig 
Bemærkning, hvis den er bogstavelig rigtig. Allerede Home har iøvrigt afbildet Ægge- 
stokken af en Klumpfisk; det var altsaa ikke aldeles rigtigt, naar K. angav, at «end ikke 
om Formen og Beskaffenheden af Kjønsredskaberne har man nogen Kundskab». Dette 
gjaldt — men gjælder rigtignok tildels ogsaa endnu den Dag i Dag — kun om de mandlige 
Kjonsredskaber ’). Willughbys (Rays) Angivelser («vasa seminalia [seu uteri, seu testes] 
exigua, longa, prope anum sita) angaa rimeligvis de uudviklede eller umodne Kjønsredskaber 
(jfr. Embletons Beskrivelse af disse) og ere under alle Omstændigheder altfor ubestemte 
til at komme i videre Betragtning. W. (R.) giver iøvrigt en temmelig udførlig og ret 
god Fremstilling af den indre Bygning. Af de andre ældre Forfattere har allerede Salviani 
nogle Bemærkninger derom, dog kun med Hensyn til den under Huden liggende faste 
bruskagtige Masse og Leveren. Rondelet siger blot, at de indre Dele ere sammen- 
knugede påa Grund af den rundagtige Form, som Legemet har faaet. Naar det i den af 
Gesner publicerede Beskrivelse, som ledsager den ham af en fransk Adelsmand meddelte 
Afbildning af en Klumpfisk, hedder: «in imo intestini (ved den bageste Del af Tarmen?) 
glomus quidam erat ex nervis quasi contusis instar fidium contusarum», vil det vel være 
1) Smign. Hartings og Wahlgrens Beskrivelse af dette Organ. Hos den af W. undersøgte Klump- 
fisk var det ikke større end et mindre Hønseæg, og dets nederste Del var tomt, men det havde ogsaa 
her en lang (10cm) Æggeleder. 
Det S. 23 omtalte hanlige Exemplar fra Slettestrand blev — formedelst indtrufne Hindringer — ikke 
underkastet nogen nøjere anatomisk Undersøgelse, hvorimod Sædstokkene opbevaredes. De to 
Testikler ligge tæt op til hinanden, saa at de tilsammen danne et ægformet Legeme, 6/4" langt 
og 4/4" bredt; den ene er noget større end den anden. De omsluttes af en sejg Peritonealhinde. 
I den aabnede Testis ses under Lupeforstørrelse dichotomisk grenede Sædkanaler; Sædlederne forene 
sig strax ved Sædstokkenes nedre Ende. I det Ydre var dette Exemplar ikke til at skjelne fra de 
ved vore Kyster tidligere indstrandede Hunner. 
2 
