den store Rolle, som Bruskmasser spille i visse Dele af Skelettet. Ved Indterring for- 
svinde disse Bruske aldeles, og Knoglerne forvandles til en lignende, men endnu mere 
let, pores og yderst skjor Masse som hos Lophius; Slegten Ceratias, af hvis Skelet den 
ene af os ved en anden Lejlighed har givet en detailleret Fremstilling, kommer i disse 
Henseender Mola’ens meget ner. Et tørret Skelet vil derfor kun give en meget ufuld- 
kommen Forestilling saa vel om Klumpfiskenes som om Dybhavstudsefiskenes Benbygning. 
Kroppens Skelet bestaar kun af f) Hvirvlerne med deres Forlængelser og 2) 
Straalebærerne med Finnestraalerne. Ribben mangle som bekjendt. 
Hvirvlerne ere 16 i Tallet; de 8 første have kun øvre, de 8 sidste tillige nedre 
Forlengelser; dog undtages den allersidste, som hverken har ovre eller nedre Forlængelser; 
Tvertorne mangle de alle. Den sværeste af dem er den 9de, derfra aftage de i Styrke 
og navnligen i Højde bagtil; den I6de er næsten saa lang som låde og 15de tilsammen. 
De ovre Buer med Rygtornene udspringe i storste Delen af Rygradens Længde med en meget 
bred Basis, saa at de fuldstændig lukke Rygmarvskanalen foroven; dog undtages herfra de 
3 sidste (13de—15de Hvirvel). Paa de fire første Hvirvler ere de meget lave, derefter blive 
de pludselig baade høje og brede og gribe ind mellem Straalebererne; paa den første 
Hvirvel vende de fortil og gribe ind i Nakkehvirvlen; paa den anden vende de baade fortil 
og bagtil, paa alle de følgende mere eller mindre skraat bagtil med Undtagelse af den sidste 
(15de), hvor den atter vender fortil. Paa de 3 første Hvirvler ere de adskilte i Midtlinien. 
Af nedre Buer og Bugtorne findes der 7, af hvilke de to forreste nedad vende Spidserne 
mod hinanden og slutte sig til den store Knogle, som begrenser Bughulen bagtil; de 
folgende ere rettede lidt skraat bagud, de sidste næsten lige nedad; deres Længde er det 
dobbelte eller tredobbelte af Rygtornenes. 
Rygfinnens Straaleberere ere 14 i Tallet og gribe ind mellem Hvirveltornene 
fra den 4de til den 14de Hvirvel; med Undtagelse af den forreste, der har en afvigende 
Form og er helt sammentrykt, bestaa de andre af et næsten trindt, i Retningen forfra 
bagtil noget sammentrykt Skaft og et i den modsatte Retning sammentrykt Blad; disse 
bladformige Stykker ere forbundne dels med hinanden, dels med Hvirveltornene og danne 
saaledes en lodret Benvæg fra den 5te til den 14de Hvirvel. De aftage i Styrke i Retningen 
forfra bagtil. 
Gatfinnens Straalebærere ere 9 eller maaske egenlig 10, da den første vel 
bagtil ere sammenvoxne med Ganeben, Næseben og Plovskjerben». Det er fremdeles urigtigt, at 
«Mellemgjællelaaget mangler aldeles», og naar det hedder, at «Rygraden tæller 17 Hvirvler», er 
rimeligvis Nakkehvirvlen regnet med blandt Rygradens Hvirvler en Fejl, som ogsaa andre (f. Ex. 
Embleton) synes at have begaaet, og som let kan begaas, naar Hovedskallens Analyse ikke føres 
videre. Vi skulle iøvrigt ikke indlade os paa i det enkelte at fremhæve og udrede de Punkter, 
hvori vore Forgjængeres osteologiske Beskrivelser og Fremstillinger kunde trænge til Berigtigelse 
eller Supplering; de ville fremgaa indirekte ved en Sammenligning med vore Angivelser. 
