124 20 
Med disse Bladformer stemme de, som findes afbildede hos Goebel, Biologische 
Schilderungen, Bd.2, Tav. XXVIII. 
Blomsterstanden ligger som anført oprindelig gjemt dybt i Hulhederne mellem de 
sammenvoxede Bladgrunde og kommer yed Blomstringen frem af disse; ved at brække 
eller skære Bladgrundene korte kan man let blotte de unge Blomsterstande (Fig. 15 A og D). 
Med Hensyn til deres Stilling er der altsaa den storste Overensstemmelse mellem Rhyncholacis 
og Castelnavia samt Lophogyne, og rimeligvis forholder den nærstaaende Marathrum, 
som jeg endnu ikke har undersogt, sig ganske paa samme Maade. 
Fig. 18. Rhyncholacis macrocarpa Tul. Fig. 19. Rhyncholacis macrocarpa Tul. 
A; Stykke af et findelt Blad (forst.). B, C; Spidser A; en ung Blomsterstand, hvis allerfleste Blomster 
af Bladafsnit med Klorofylkornene indtegnede i endnu ere i Knop og ikke ere traadte frem; den er 
Cellerne. (Æ. W.) set forfra og udenfra (forstørret til c. 24/2). B; en 
lignende set fra Siden (e. 2/2). (E. W.) 
Blomsterstanden horer aabenbart til den cymose Type, men er f. Ex. helt forskjellig 
fra Moureras, der knytter sig nermere til Apinagias, som en videre dreven Udvikling af 
dennes Ejendommeligheder. Der staar sædvanlig en meget stor Mengde Blomster sammen, 
og det er let at se, at der er en vis Orden i Stillingen, idet de til den ene Side (Skuddets 
Bugside) staaende ere de længste og” de til den anden Side, udenfor dem staaende blive 
sukcessiv mindre (se f. Ex. Fig. 15 A og D). 
Ligeledes ses det af Fig.19 A og B, at de yngre Blomster ikke uordentligt slutte 
sig til de ældre, men tvertimod staa i regelmæssige Rækker, der atter er desto ældre og 
tælle desto flere Blomster, jo nærmere de staa et vist forreste Punkt. Dette Punkt vender i 
Fig. A fremad (Blomsterstanden er her set forfra, saa at dens Medianplan ligger i Retningen 
