164 10 
mener i Nattererske Ror»; han bemærker, at Fænomener ner kritisk Punkt ikke kunne 
iagttages med nogen Nojagtighed, hvis Temperaturen varierer t/1000° i Timen, og at de 
først begynde at blive tilfredsstillende, naar Variationen ikke overskrider ‘/10000 = 
Til Forklaring af den Indflydelse, Urenheder kunne have, kunne folgende Bemærk- 
ninger, der væsentlig skyldes Villard, tjene. 
Villard har gjort en Række Forsog med CO, og N,0 i O-Rer; han saa intet af 
de nævnte Fænomener og henforer dem forresten til de samme Aarsager som Ramsay 0g 
Young. Han havde renset Stofferne meget omhyggeligt. Ad analytisk Vej kunde ingen 
Urenheder paavises; han undersøgte da Renheden paa forskellig anden Vis bl. a. ved at 
iagttage, at Kogning kun skete fra Overfladen. Han beregner løseligt, hvilken Indflydelse 
det vil have paa Resultaterne, hvis der i den benyttede CO,, før den sammenpresses, er 
1/1000 Volumen Luft. Sammenpresses den i et O-Ror, hvis hele Volumen er = kritisk 
Volumen, vil dens Rumfang formindskes til */500 af det oprindelige Rumfang , og dens 
Tryk omtrent blive Y2 Atmosfære, idet den antages at vere i Halvdelen af Roret. Op- 
varmes nu Roret, saa at Vædsken fordamper (der var først ulige meget i de to Grene), 
vil Luften samle sig i den Gren, hvor der efter nogen Tids Forlob kun er Damp, og dens 
Tryk vil blive omtrent en Atmosfære. Roret opvarmes nu, indtil Vedsken ogsaa er for- 
svunden i den anden Gren. Afkoles nu Reret, vil Fortætning ikke ske samtidigt i de to 
Grene, da Dampen i den Gren, hvor Luften er, ikke er mættet ved samme Varmegrad 
som i den anden, idet Forskellen i Dampspending er omtrent en Atmosfære. Kulsyre, 
der indeholder Y/ıooo Volumen Luft, er imidlertid langt renere end den, der i Almindelighed 
bruges; selv den, Andrews brugte, var ikke saa ren. 
I de allersidste Aar har S. Young ved lagttagelser over Hexan, Isopentan og 
Pentan skænket alle disse Forhold særlig Opmærksomhed. F. Ex. for Pentan !) har han 
bestemt kritisk Temperatur ved Cailletet og Mathias’ Diameter-Loy, idet den direkte Be- 
stemmelse af Tæthed af Vedske og mættet Damp er gjort ligetil 0,05° fra kritisk Punkt, 
saa at det tillige tydeligt saas, at Loven gjaldt saa højt op. 
Paa denne Maade fandtes 7, — 197,2. Den apparente kritiske Temperatur ¢, be- 
stemtes ved i lukket Ror at iagttage Overfladens Forsvinden og Genkomst; den fandtes at 
ligge mellem 197,1 og 197,3, saa at der var god Overensstemmelse. Taagedannelsen, der 
ledsager Overfladens Kommen og Forsvinden, var ikke bunden nojagtig til kritisk Tempe- 
ratur, men viste sig indenfor et lille Temperaturinterval; dog ere Forholdene ved kritisk 
Temperatur saa helt forskellige fra, hvad der ses 0,05° over og under, at Fejlen sikkert 
ikke overstiger 0,1°. 
1) Phil. Mag. 1897. 
