11 165 
At for Batellis Vedkommende Grunden til de iagttagne Fænomener for en Del er 
at soge i en Tilblanding af permanente Luftarter, kan indirekte sluttes af en anden lagt- 
tagelse, som han har gjort Han har bestemt mættet Damptryk for en Del Stoffer bl. a. 
for Aither og Alkohol, hvis Forhold ved kritisk Temperatur vare Genstand for hans Under- 
sogelser; han finder for dem alle: «Mettet Damps Tryk i første Øjeblik af Fortetningen 
ved en given Temperatur er mindre end det storst mulige Tryk af samme Damp». Dette 
mærkelige Fænomen benægtes paa det bestemteste af Ramsay og Young, og Young for- 
klarer, at det maa skyldes en Tilblanding af permanente Luftarter. Han siger, at han 
paany ved sine Undersogelser over Isopentan (1894—95) har haft sin Opmerksomhed hen- 
vendt paa dette Forhold og har fundet Damptrykket fuldstændig uafhengigt af Forholdet 
mellem Vædskevolumen og Dampvolumen, skont dette Forhold under Forsogene har 
varieret mellem vide Grænser. Derimod skete det ved dette og tidligere Forsøg, at et 
Spor af Luft kom ind i Roret eller blev opsuget i Vedsken, eller der dannedes lidt 
permanent Luft ved Decomposition ved lang Tids Opvarmning; dette viste sig tydeligt ved 
en Forøgelse af Damptrykket ved Sammenpresning. Aarsagen er klar nok. Luftarten 
er ved begyndende Fortætning ligeligt fordelt i Dampen, den opsuges langsomt i den 
dannede Vedske og vil derfor ved Sammenpresning faa sit Tryk foroget. 
Det forekommer mig nu efter dette, at man vel har Lov til at slutte, at den op- 
rindelige Anskuelse om kritisk Punkt og dets Betydning holder Stik, men at man tillige 
maa vere overordentlig varsom med at stole paa de experimentelle Angivelsers Rigtighed. 
Det forekom mig derfor ønskeligt at prove Loven om fælles Isotermeflade ved Brug af 
specielle Enheder med fælles Nulpunkt for forskellige Stoffer uden at benytte de kritiske 
Konstanter, og folgende Ræsonnement har fort mig til at indse, at det kan lade 
sig gore. 
Tenker jeg mig dannet for forskellige Stoffer Isotermeflader med Koordinater 
p, v og T (T abs. Temp.), ville de efter v. d. Waals Loy falde sammen, hvis man som 
Enheder ved Maaling af Tryk, Volumen og Temperatur bruger de kritiske Data p,, v,, T.. 
Punkter der ved denne Ændring bringes til Dækning, kaldes korresponderende Punkter. 
Hvis p', v', T' betegne Koordinaterne til et vilkaarligt Sæt korresponderende Punkter ville 
Dim. i; Dur MM ft 
Pe Ve > AT 
altsaa blive ens for alle Stoffer. 
Tenker man sig nu Koordinater til et vilkaarligt Set korresponderende Punkter 
brugte som Enheder, ville de ny Koordinater blive: 
LE 
