21 175 
sigtigt Papir, og det forsøgtes, om disse ved Parallelforskydning af Papiret kunde bringes 
til at dække en hvilkensomhelst af de andre. 
Det viste sig at slaa overraskende godt til (undt. Alkoholerne især Æthylalkohol, 
dog herom senere). 
Dernest bestemtes tilsvarende Punkter paa Kurverne. 
Da der ved Afbildningen er benyttet saa stor en Maalestok, tror jeg, at den til- 
strækkelig noje gengiver Forsogsresultaterne, til at man kan stole paa det Fingerpeg i 
Retning af en almindelig Lov, som man herigennem har faaet, selv om man til den Fejl, 
man har begaaet ved Afbildningen, maa legge den, man begaar ved at undersoge Dek- 
ningen. Begaar man en Fejl paa en Millimeter ved Afbildningen af L(7,—7), vil den 
medføre en Fejl i 3die Ziffer i Mantissen; dette vil svare til en Fejl paa højst ‘/2° i 
T.—T, idet denne Fejl kan fremkomme i de enkelte Tabeller paa den forste d. e. den 
største af de benyttede Z(7,—T); dog kan for Stofferne 4,0, C,H, Cl og C,H, Br 
Fejlen gaa op til c. 8/10 °. 
Ligeledes vil en Fejl paa Imm i Afbildningen af L(P,—P) medføre en Fejl paa 1 i 
4de Ziffer af Mantissen, hvilket vil svare til en Fejl i P,—P, der sikkert er mindre end 
den, hvormed lagttagelserne ere behæftede, nemlig c. 10™™ eller lidt mere. 
Fejlen ved Dekningen synes ikke meget stor, thi, er denne tilvejebragt, vil en 
ganske lille Forskydning af Papiret medføre en stor Variation i Kurvernes indbyrdes 
Beliggenhed. 
For at finde til hinanden svarende Punkter mærkedes paa det gennemsigtige 
Papir en Del Punkter, der laa paa forskellige Steder af den Kurve, der brugtes til Sammen- 
ligning; hertil brugtes forresten flere. Hyppigst brugtes Methylisobutyrat, fordi Kurvens 
Form var godt bestemt, da de afbildede Punkter faldt tæt ved hverandre. 
Ogsaa Æthylformat, Æthylacetat og C,H,C/ brugtes til Sammenligning. 
Papiret blev nu parallelforskudt, indtil dets Kurve dækkede de andre Kurver, og 
det fandtes, hvilke Punkter der svarede til de mærkede. Tegningerne vare udførte paa kvadreret 
Papir, og en Del af Kvadraterne overførtes paa det gennemsigtige Papir sammen med 
Kurven, for at man kunde kontrollere, om Papiret var parallelforskudt. 
Herved fandtes et Resultat, der, om det end ikke var helt uventet, dog var meget 
behageligt, da det lettede Opgavens Løsning betydeligt, idet det gav en let Bestemmelse 
af Trykkonstanten F. Det viste sig, at den kunde sættes — P,. 
Af Teorien følger, at man i tilsvarende Punkter har: 
F 
L(P.—P) — L(P,—-P) = Ly 
Nu viste det sig, at: 
LEP pipe px le 
PE 
