204 50 
ve—v i à 4 
“ — ved samme Tryk, er den største procentiske Afvigelse for dem mindre end 
( 
af 
0,23, altsaa rimeligvis fuldt tilladelig; det samme findes ogsaa ved andre Tryk. 
Forskellen mellem v og q giver Oplysning om, hvormeget Begyndelsespunktet for 
Volumen skal forskydes, hvis Isotermefladen skal kunne bringes til at dække Fluor- 
benzolets. 
Forskydningerne ses gennemgaaende at vere smaa; for nogle Stoffer saa ringe, 
at de maaske kun fremkomme paa Grund af lagttagelsesfejl. Forskydningens Storrelse er 
anfort i Tabellen S. 31. 
Lovens Gyldighed anvendt paa Dampvolumina ved korresponderende Tryk skulde 
dernæst prøves nærmere; dette skete paa et Par forskellige Maader. 
Jeg forsøgte først at beregne Volumenkonstanten ud fra Dampvolumina. Jeg be- 
regnede ved en Række forskellige Tryk Z(V—v.) — L(V'—+',) = Li hvor "FE 
v', betyde Molekularvolumina, og hvor de mærkede Bogstaver svare til Fluorbenzol; denne 
Størrelse skulde: 1) blive konstant for samme Stof ved forskellige Tryk og 2) blive — 
den tilsvarende Differens for Vædskevolumina ved samme Tryk. 
Ingen af Delene kunde naturligvis ventes fuldstændig bekræftet, da Volumen af 
mættet Damp efter lagttagernes Sigende er meget vanskeligt at bestemme. Young siger 
et Sted, at Bestemmelsens Nøjagtighed «ikke kan lignes ved» den, man kan opnaa ved 
Vædskevolumina. 
For de tidligst undersøgte Stoffer: Benzol, dets Halogenderivater, CC/,, SnCl, og 
Æther, er der kun brugt én Metode til Bestemmelsen hele Temperaturskalaen igennem ; 
denne Metode giver daarlige Resultater, naar Dampens Tæthed er ringe i Forhold 
til Vædskens (altsaa ved lavere Temperatur) og den har Ulemper nær kritisk Punkt 
paa Grund af Stoffets langsomme Fordampning. For de øvrige Stoffer er der brugt for- 
skellige Metoder paa forskellige Steder af Temperaturskalaen; den samme Metode som 
for ovennævnte Stoffer er brugt omtrent fra Kogepunktet under Atmosfærens Tryk til 
omtrent 30° fra kritisk Temperatur; en anden Metode bruges nær kritisk Punkt. Der 
synes altsaa ikke megen Anledning til Kontrol med Metodernes Godhed; ved et Par Tem- 
peraturer kan der være opgivet Maaleresultater fra begge Metoder; de passe oftest godt 
sammen, men kunne dog ofte vise ret betydelige Afvigelser. 
= 
Young undersøger for de her omtalte Stoffer, hvorvidt Forholdet = eer konstant 
c 
ved korresponderende Tryk. Han finder, naar han sammenligner Ætherarterne, en Af- 
vigelse fra Konstans paa 4,5°/o, og mener, at den for en stor Del skyldes lagttagelsesfejl. 
Forresten deler han efter Forholdets Verdi Stofferne i Grupper, Ætherarterne i én med 
de hojeste Verdier, de ovrige i én med lidt lavere Verdier, 
