290 8 
ø 
afrundede men plane Sideflader, og altsaa begge vise et triangulært Gjennemsnit. Ved disse 
plane Sider og ved den større Længde adskiller dette Hægteapparat sig fra Sepiernes, om 
hvilket det jo ved Boiningen ligesom minder. 
Il en meget noie Vexelvirkning med Forbindelsen mellem Tragten og Kappen paa 
en Cephalopods Bugside staar altid den paa Dyrets Rygside uddannede Forbindelse mellem 
Kapperanden og Nakkepartiet, og her finde vi da ogsaa en mærkelig Afvigelse fra Rossierne. 
Hovedet er vel aldeles frit fra Kapperanden, som hos de øvrige Rossier, men Kappen er 
ikke løsnet fra Dyrets Krop saa dybt ned paa Rygsiden som hos disse, at dømme efter de 
Arter af denne Slægt, der ere i Museets Besiddelse. Den bruskagtige Glideplade paa 
Nakken er heller ikke uden halv saa stor som hos de øvrige, og dertil svarer en lignende 
Indskrænkning af Glidepladen paa Kappens Underflade, hvortil saa knytter sig en mærk- 
værdig Indskrænkning af Hornbladets Uddannelse i Rygsiden af Dyret. 
Medens jeg hos alle de øvrige kjendte Arter af Rossier finder Rygskelettet, Gla- 
dius, mere eller mindre dolkformet, med et haardere, hornhaardt Skaft og et bredere, men 
bøieligt, næsten hindeagtigt Dolkblad, saaledes som D'Orbigny's Figur af Gladius hos den 
middelhavske Art gjengiver det, saa er, som bekjendt, det tilsvarende indre Skelet hos 
Sepiola-Arterne meget kortere, kun indtagende omtrent den forreste Hælvte af Kappe- 
længden og tillige meget smalere, næsten stikknivformet. Æossia dispar har derimod en 
Gladius, der om end hornagtig og liggende i en Skede, er en særdeles kort Stift eller 
Stilet, der ikke engang naaer mere end t/s—1/6 af Kappelængden. Trods sin Æossia-Karakter 
i den frie Kapperand slutter À. dispar sig altsaa i Uddannelsen af sin Gladius aldeles ikke 
til de øvrige Rossier, men snarere til Sepiolerne, dog at Gladius er endnu mere tilbage- 
trængt end hos disse, ja er næsten ved at forsvinde. Troschel omtaler aldeles ikke dette 
vigtige Forhold og Gray heller ikke, og begge have vistnok forudsat, at heri var Fællesskab 
med de øvrige Rossier, til hvilke iøvrigt ingen af disse to Forfattere havde et noiere Kjend- 
skab ex autopsia, saaledes som den førstnævnte udtaler det ligefrem, og den sidste indirekte 
ved Angivelsen af, at de ikke fandtes i Brit. Museum. Skjendt Vérany havde mange 
Exemplarer til sin Raadighed, baade d& og 99, og har givet en Figur — om end ikke 
god — af Gladius hos den middelhavske R. macrosoma (D'Chiaje), hverken omtaler eller af- 
bilder han nogen Gladius hos À. dispar, men han har ogsaa forglemt at give andre vigtige 
ydre Oplysninger om denne Art. 
Jo noiere samtlige øvrige Æossia-Arter slutte sig sammen, saa at de synes i 
Form og Bygning at gjentage hinanden uden netop i de Eiendommeligheder, der just afgive 
Særkjenderne for de hinanden saa indbyrdes lige Arter, jo mere nødvendigt bliver det for os i 
systematisk Henseende at udsondre fra dem som egen Slægt en saa afvigende Form som À. 
dispar (2 Rime). Allerede de nu nævnte Uligheder i Finnestillingen, i Kappens Fremad- 
strækning paa Bugfladen, i Armenes Sammenvoxning ved Roden, i Kappehægternes Form og 
