11 293 
siden og i naturlig Størrelse paa Tavlens Fig. 20) !), og sammesteds, om end mindre udstrakt, traf 
jeg hin morkfarvede Kjertelopsvulming hos den ene 6 af Rossia pulpebrosa ow. fra Grønland, 
og jeg har Grund til at tilskrive dels Individernes Conservation, dels den Aarstid, hvori 
de tilfeldigvis ere tagne, at jeg ikke tydelig iagttog den ogsaa hos det andet Exemplar 
og hos åd af Rossia Molleri sw. og R. glaucopis Loven. For alle disse Arter gjælder det 
iøvrigt, at Hannerne have paa det første Par Arme meget mindre Sugekopper end paa de tre 
andre, og navnlig end paa tredie, og at hos de Arter, hvis Armkopper sidde i fire Rekker, 
er det især Kopperne i Siderækkerne, der ere blevne store og opsvulmede. — I Sammen- 
hæng hermed maa endnu berøres det Forhold ved Rossiens Sugekopper, at de sidde noget 
nedsenkede i Armenes Mundflader og ere ligesom omgivne af en Hudfold, der danner en lav 
Skede eller Ringvold om Stilkens udbredte Grund. Skedernes forskjellige Grad af Sammen- 
trækning kan give saadanne Billeder, som Figg. I, 2 og 3 paa S. 292 fremstille, og atter 
paa de to hektokotyliserede Arme ved deres Randes Sammenvoxning saadanne afvexlende 
Spalter, som fremstilles smst. i Fig. 4 (À. glaucopis Loven), Fig. 5 (A. macrosoma 10) og Fig. 6 
(R. Molleri sw.) ?). 
Hos alle vore talrige Sepioler havde jeg vel en god Tilnærmelse i Koppe-Udstyret, 
hvad Stilken og dennes Sokkel angaar, men «Skeden» synes ikke at komme til Udvikling. 
Naar det i det nyeste Arbeide af D’Orbigny, «Mollusques viv. et foss.» 1845, 
hedder i Slegtsbeskrivelsen for Sepiola, at dens Arme bere meget langstilkede kuglerunde 
Kopper, «cupules sphériques, portées sur un long pédoncule» (p. 245) og for Rossia ibid. 
cfr. Pl. 10, Fig. 9 og 10 og den mindre heldige Figur af Rossia Pl. 11, Fig. 4 «pourvus de 
cupules subsphériques, charnues, globuleuses, portées sur un pied très-court, sans pédon- 
cule» (p.255) og ligesaa i Fer. et D’Orb. p.243, og dette gjentages af Andre?) dog uden 
at vere ret forstaaet), da maa det erindres, at det, som hos Sepiola kaldes «pédoncule», 
netop svarer til, hvad hos Æossia benævnes «pied tres-court», og begge Slægterne 
1) Rossia macrosoma's Kjonsarm er senere undersøgt udforligere af Racovitza (Notes de biologie. Il. 
Mœurs et fécondation de la Rossia macrosoma. Arch. zool. exp. 3 Ser. T.2. 1894). Udg. Anm. 
2) Disse Udviklinger give tilstrækkelige Vink om, at ved Sepiola japonica Tiles. Fér. D'Orb. p. 234 
maa forstaaes en eller anden Form af Rossia, hvad jo ogsaa de begyndende Linier af Beskrivelsen 
vel antyder: «Appareil de résistance consistant, à la base du tube locomoteur, en une fossette 
qui reçoit la petite tête articulaire de l’intérieur du corps». En saadan Ophegtning kan ikke findes 
hos en Sepiola, og den Gaade, hvorledes D’Orbigny har kunnet lade dette Dyr staa i sin Sepiola- 
slægt, imod hvis Slegtskarakter det strider, loses ikke ved den anden Gaade, hvorfor D'Orbigny 
har udeladt de her citerede Ord i Oktay-Udgaven. 
3) Saaledes af J. E. Gray libr. cit. 1849, p. 91 (for Sepiola) og p. 88 (for Rossia: «cups, fleshy, 
globular sessil») og af Keferstein: Malacozoa p. 1443—44. 
4) Sine to engelske Arter af Rossia, dengang alene kjendte fra Irland, Dublin-Bugten, har Gray saa- 
ledes, stik imod hine Slegtsdiagnosens Ord, givet som Gruppemærke: «Cups peduncled». Begge 
udgjere (efter min Mening) kun de to Kjen af samme Art, den vi ogsaa have ved vore Kyster. 
31” 
