294 12 
have omtrent i lige Grad traadtynde korte Stilke. Den omgivende Skede og Foden synes 
altid at vere forenede til ét Legeme hos Sepiola, saa at den ovre fremstaaende Rand af 
«pédoncule» ligesom er en fri Rest af Skeden. ‘Til Erkjendelsen af den sande Homologi 
eller Ikkehomologi mellem Dekapodernes og Oktopodernes Sugekopper, og imellem begge 
disse og Nautilens hule Skeder, er det aldeles nødvendigt at holde disse forskjellige Dele af 
Armenes Udstyr vel ude fra hinanden, og det Samme gjelder om det, der hos levende og 
fossile Former kaldes Kroge, Hornkroge, der kun i visse Tilfælde ere indbyrdes homologe. 
I Tragtens Uddannelse frembyder sig hos Heteroteuthen den Kjonsforskjel, 
at hos dd er den indvendige Klap eller Tungen næppe mere end halv saa 
lang som hos 99, hos hvilke Klappens Forrand næsten naaer til Tragtens ovre Rand 
(Tavlens Fig. 4), medens den hos dd naaer kun lidt over midtveis til denne (Tavlens Fig. 10). 
Hos Rossia's forskjellige Arter løber Forholdet parallelt, idet gjennemgaaende 
Hannerne have kortere Tunger end deres Hunner, og hos flere naae de kun den 
halve Længde af disses. 
Ogsaa hos Sepiola-Slægtens Arter findes samme Forskjel, men endnu mere uligelig 
efter Arterne; thi hos nogles Hanner gaaer Tungens Forkortelse næsten lige til en For- 
svinden. En saadan Forskjel byder sig endog hos saa nærstaaende Former, at den ikke 
uden Fordel kan benyttes som Artskarakter. 
I Forhold til Rossiernes og Sepiolernes egen Størrelse ere deres Sædbøsser, 
Spermatophorerne, ikke blot temmelig store, men endog overordentlig store, saaledes som 
allerede flere Forfattere rigtigt have bemærket. Thi Sædbøsser af en Sepiola, hvis Kappe- 
længde ikke overstiger 10—18™", have en Længde af næsten ligesaa mange Millimetre, 
medens de samtidig ere tilstede i et overordentligt stort Antal. Hos Rossierne, der jo i 
Kropstørrelse, som bekjendt, langt overgaa Sepiolerne, idetmindste med ganske enkelte 
Undtagelser, findes omtrent samme relative Længdeforhold i Sædbøsserne; men disse ere 
langt tykkere, i øvre Ende kølleformede, og derfor forholdsvis meget færre. 
Heteroteuthen gaar heri endnu videre end Rossierne; thi hos 44 har jeg 
ikke truffet uden et særdeles ringe Antal Spermatophorer (3—4), men mere end dobbelt saa 
lange som Kappelængden og følgelig at kalde gigantiske. 
Allerede Prof. W. Peters, og før ham endog Ecker, har tydelig udtalt sig om 
Stedet for den mandlige Sæds Anbringelse eller Opsamling hos Hunnerne, og Paavisningen 
af dette interessante Faktum var mig i 1856 til væsentlig Hjælp ved Opfattelsen af og Be- 
viset for den Betydning, som de paa forskjellig Maade hektokotyliserede Arme maatte have. 
Det blev herved end mere anskueligt, at Forskjelligheden i Hektokotyliseringen stod i noie 
Sammenhæng med de forskjellige Maader, hvorpaa Sæden bibragtes Hunnerne, 
