min Undersøgelse ikke har været rettet mod dette Forhold, har jeg ingen Anledning til at 
komme ind herpaa, men Forfatterne omtaler ogsaa Globoiderne, og Angivelserne om disse 
kan jeg ikke undlade at omtale. Forff. finder, at en fortyndet Opløsning af svovlsur Mag- 
nesia opløser Globoider og Krystalloider, og de slutter heraf, at disse Stoffer er meget 
nærstaaende, horende til samme Gruppe Æggehvidestoffer: Globuliner. Af Globoidernes 
Oploselighed i kone. svovlsur Ammoniak, hvori Krystalloiderne er uopløselige, sluttes det 
dernest, at Globoiderne har mistet Karakter af Æggehvidestof, og senere hedder det, at 
Globoiderne indeholder Proteinstoffer (Globuliner), Calcium, Magnium og Fosforsyre parret 
med organisk Stof. Jeg formaar dog ikke at indse, at de anforte Forhold paa nogen 
Maade berettiger til de deraf dragne Slutninger; iøvrigt bebuder Forfatterne en udforligere 
Fremstilling i Bogform. 
Til Undersøgelse af det tidligere omtalte letoploselige Stof, der fandtes i Grund- 
massen, anvendtes folgende Fremgangsmaade; ca. 5 Gm. ætherextraheret Ricinuspulver 
hensattes Natten over med Vinaand, efter gentagen Rystning filtreredes, og Filtratet ind- 
dampedes paa Vandbad. Der efterlodes herved en noget klæbrig Inddampningsrest, som 
med Vand gav en lidt opaliserende og svagt slimet Vedske; til denne sattes eddikesurt 
Blyilte, hvorved der kun fremkom et ubetydeligt Bundfald; Overskud af Bly udfældedes med 
Svovlbrinte, og med det for Svovlbrinte befriede Filtrat foretoges følgende Prøver. Forholdet 
overfor Fehlings Vædske provedes direkte og efter Kogning af Vedsken med Saltsyre; i 
forste Tilfælde fremkom ingen Reduktion, medens Vædsken efter Behandling med Syren 
reducerede Kobberoplosningen. Ved halvanden Times Opvarmning paa Vandbad med Phe- 
nylhydrazin og eddikesurt Natron fremkom efter Afkoling et gult Bundfald af Osazon i de 
karakteristiske Bundter af naaleformede Krystaller. Ved Vædskens Opvarmning til Kogning 
med Resorcin og Saltsyre fremkom en stærkt rod Vædske, som hurtigt udskilte et fyldigt, 
rødbrunt Bundfald. De anførte Reaktioner forholdt sig altsaa alle som Rorsukkerets. 
Resultater af Undersøgelsen. 
Som Resultat af Undersøgelsen kan anføres følgende: 
1) Proteinkornenes Hudlag er forholdsvis resistente, idet de som Regel taaler Behandling 
med middelstærk Kalilud. I en Del Tilfælde bevirker Kalilud en saa hurtig Udvidning 
af Proteinkornet, at Hudlaget sprænges, og dets Paavisning vanskeliggøres herved. 
Anvendelsen af spirituskogte Snit vil i saadanne Tilfælde give et tydeligt Billede af 
Hudlagene. 
2) Grundmassen af forskellige Frøs Proteinkorn indeholder et i Vand letopløseligt Stof, 
