358 22 
mangler desuden, hvad der er langt vigtigere, Spiraklerne bagtil; ved gennemfaldende Lys 
og c. 200 Ganges Forstorrelse, Fig. 7, sees Tracheeroret med dets dobbelte Lag af Celler 
at ende blindt i en stor Hob Celler, af hvilke Celler i det følgende Stadium den yderste 
Del af Tracheen med Spirakel dannes. Jeg maa her minde om, at den yderste Del af 
Tracheeroret ikke blot i 8. Bagkropsled men i alle Kroppens Led og hos alle Vandkalve- 
larver, for at blive ved de Dyr, som her ere Genstand for Undersøgelse, er en særskilt, 
vel afsnoret Del af samme Ror. Bagkroppen ender desuden i en fin Spids, som hverken 
giver Plads til Tracheer eller Spirakler. Ogsaa Cerci ere hojst forskellige, idet deres forste 
Led hos den spæde Larve er meget langt, navnlig i Forhold til 8. Bagkropsled, som 5: 2, 
medens samme Led hos den voxne Larve omtrent har samme Lengde som nævnte Bag- 
kropsled. Cercis andet Led er hos den spæde Larve noget kortere end Endeborsterne, 
pili terminales, men Sideborsten, pilus lateralis, omtrent 3 Gange saa lang som Cercis andet 
Led. Hovedet er hos den spæde Larve særdeles, uforholdsmessigt stort, men et lignende 
Forhold finder jo sedvanligt Sted hos den spede og unge Larve i Modsetning til den 
voxne, om end sjældent i saa hej Grad som her. Af Munddelene maa navnlig fremhæves 
Lebepalperne, Fig. 8, hvis andet Led er meget stort, hos det levende Dyr vistnok opsvulmet 
eller oppustet, men nu efter Døden og ved Opbevaringen i Spiritus sammenfaldet og endel 
rynket, med en langstrakt chitinos Plade, 6, i Overhuden ved Leddets Rodende. 
Hyphydrus ovatus er en af yore almindeligste Vandkalve og forekommer saavel i 
mindre som i større Søer og Damme med rigelig Vegetation. Larven træffes sammen med 
Imago midt om Sommeren og er en af de Vandkalvelarver, man hyppigst faar i sin Ketser; 
da den dernæst uagtet sin ringe Størrelse gor sig bemærket ved sin Form, sit lange Pande- 
horn blandt andet, og sin brogede Farvedragt, har den fra gammel Tid tildraget sig Sam- 
lernes Opmerksomhed og findes oftere særligt omtalt. Allerede 1839 beskriver Westwood, 
Introd. mod. classif. Ins. Vol. I, p. 102, Larven tydeligt og kendeligt (den er afbildet paa 
den næstforegaaende Side, Fig. 6, 5—8); men ulykkeligvis havde Hope bestemt den af 
Westwood fremstillede Larve som hørende til Noterus crassicornis, idet han forsikrede, 
at han havde klekket («reared») bemeldte Vandkalv af denne Larve. Under Navn af No- 
terus omtales samme Larve dernæst af Schiodte og af Erichson 1841, af Chapuis 
og Gandeze 1853, af Hagen 1854; og det var først Schiodte, som 1864, I. c., rettede 
Larvens Benævnelse til H. ovatus. Dog Schiodtes Rettelse trængte ikke igennem (han 
begik ogsaa den taktiske Fejl ikke at fremhæve sin Rettelse), og vi se saaledes Ruperts- 
berger 1880 i sin Fortegnelse af europæiske Billelarver, «Biologie der Kafer Europas», 
p.109, vel optage Schiodtes Fremstilling med Benævnelsen Hyphydrus, men ikke rette 
Westwoods urigtige Bestemmelse som Noterus for samme Larve. Senere omtales og- 
saa Larven igen som Noterus crassicornis efter Dewitzs Bestemmelse, Sitzungsber. 
Gesellsch. Naturf. Freunde Berlin, p. 107. Nærværende Forfatter gjorde saa i 1891 op- 
