59 395 
Hydaticus transversalis Brünn.? 
Tab. IV, Fig. 100—108; Tab. V, Fig. 109—111. 
Larva adulia. 
Tab. IV, Fig. 100—108. 
Long. 21 m.m. 
Larva subglabra, setis paucis utrinque preter fimbriam natatoriam annulorum 
septimi et octavi abdominis in lateribus. 
Color nigro-fuscus, capite scutoque mesothoracis dilute fulvis. 
Caput in temporibus aculeis sedenis armatum. 
Antenne: 60. 7. 27. 9. 24. 3 et 3. 
Labium multo latius quam longius (27 : 12). 
Palpi labiales: 15. 11. 
Mazillarum stipites et palpi: 45. 7. 26. 7. 20. 8. 17; mala 4,5. 
Pronotum ante carinula transversali, acuta, in medio interrupta notatum. 
Scutum sternale prothoracis paulo longius quam latius. 
Annulus octavus abdominis septimo multo longior. 
Cerci annulo octavo abdominis sesqui breviores; pilus lateralis cerco fere triplo 
brevior; pili terminales cerco plus sesqui breviores. 
Rat. ann. cere. 125. 150. 110. 35 et 60. 
Larva primi stadii. 
Tab. V, Fig. 109—111. 
Den spæde Larve er i Habitus og Bygning ikke meget forskellig fra den voxne, 
og den Forskel, som hos den nerstaaende Slegt Dytiscus findes saa udpreget i Hovedets 
Form, genfindes ogsaa her omend i svagere Grad; ogsaa er andet Led af Cerci forholdsvis 
betydeligt lengere end hos den voxne Larve. 
Hidtil er det ikke lykkedes vore hjemlige Entomologer at klække denne Larve, som 
i det væsentligste slutter sig til Mucrodytes og Dytiscus, men dog repræsenterer en ud- 
merket Slegtsform; per viam eliminationis kan der ikke vere Tale om andre Slegter end 
Hydaticus s. str. Vi have tre Arter af samme Slegt, men af dem er atter Hyd. transver- 
salis uden Sammenligning den almindeligste og mest udbredte i Nordsjælland, og den let 
kendelige, smukke Larve haves da ogsaa fra mange Steder i Nerheden af Kjebenhavn eller 
mere Nord paa. Selv har jeg i den forlobne Sommer, i Juni og Juli Maaned, taget denne 
Larve i Antal ved Farum. Jeg forsogte at klekke adskillige Stykker, som forekom mig at 
vere fuldvoxne, men ingen af dem vilde gaa i Jorden og forpuppe sig. Det i Overskriften 
satte Sporgsmaalstegn gælder altsaa kun Arten, men ikke Slegten, for den er sikker nok. 
Allerede i min foregaaende lille Afhandling, «Larverne af Slegten Acilius» (1893) 
51* 
