426 90 
sertus, scansorius. Antenne laterales. Mandibule fal- 
catæ. Coxe distantes. Pedes ambulatorie, subequales, 
unguibus binis. Caput porrectum. Abdomen natato- 
rium, in procursus denos, laterales, natatorios, bran- 
chiales productum. 
IV. Gyrinide. 
Naar jeg til den første Karakter for Underfamilien Carabinæ har maattet tilføje et 
«sepissime», da skyldes dette en lagttagelse af Hr. E. C. Rosenberg, som hos Larven 
til Lebia chlorocephala har fundet, at Antallet af Oceller ikkun er fire paa hver Side af 
Hovedet. Denne lagttagelse kan forventes publiceret omtrent samtidig med denne Afhand- 
ling, men for Tilladelsen til allerede nu at benytte den er jeg Hr. Rosenberg megen 
Tak skyldig. For mit System er denne lagttagelse egentlig ikke heldig, især da ogsaa den 
anden Karakter for samme Underfamilie: «Cerci plus vel minus exserti» ved det samme 
Tilleg af «sepissime» har maattet betegnes som ikke helt gennemgaaende. Sikkert er det 
ogsaa, at ligesom Carabinæ og Cicindelinæ for Imagines’ Vedkommende ere vanskelige at 
holde ud fra hverandre ved sikre Karakterer, saaledes er Vanskeligheden ved nys omtalte 
lagttagelse steget for Larvernes. Dog maa det bemerkes, at hidtil rammer Undtagelsen 
med de 4 Par Oceller ikke de samme Larver blandt Carabine, som mangle Cerci. 
Sammenlignes nu forst det af mig her opstillede Larvesystem med det af Schiodte 
fremsatte og af Ganglbauer omarbejdede System, p. 422, maa jeg forst fremhæve, at jeg 
har troet at kunne ordne mine 8 Grupper i 4 større Grupper eller Familier, og at jeg 
saaledes har forenet Dytiscinw, Pelobiinæ, Noterinæ og Amphizoine til een Familie, 
Dytiscide. Det har naturligvis ikke været bestemmende for denne Sammenslutning, at de 
3 sidstnevnte Undergrupper indeholde saa faa Slegter og Arter i Modsætning til den forste 
Undergruppe, Dytiscine, ja, at Pelobiinæ og Amphizoine hver især kun have een Slægt, 
hver med 4 Arter, men det forekommer mig, at de tallose Slegter og Arter af Under- 
gruppen Dytiscinw tilsammen ikke have en større systematisk Verdi end hver især af de 
3 andre Undergrupper. 
Det saa meget yndede Forsog med en fylogenetisk Opstilling har her som overalt 
sine meget store Vanskeligheder. Vel kan man med temmelig stor Sikkerhed gaa ud fra, 
at Dytiscide maa betragtes som en periferisk Form til de centrale Carabidæ, men derfor 
at anse hver speciel Overensstemmelse mellem en given Dylisc og Caraberne, det vere 
som Imago eller Larve, som Tegn paa nert Slegtskab, gaar dog sikkert ikke an. Tage vi 
f. Ex. Larven til Amphizoa, da er der vel ingen anden Dytisc-Larve, som saa stærkt ligner 
en Carab-Larve, men Ligheden kan i Stedet for at være Minde om dens paa Landjorden 
levende Forfædre, lige saa godt eller maaske bedre vere en Tillempelse af en tidligere, 
stærkere udpræget Vandlarve til Amphizoaens halvt amfibiske Levnedssæt. Houlbert 
