428 92 
ogsaa, at min Opstilling af Haliplide som en egen Familie, af samme systematiske Verdi 
som Dytiscidæ med dens 4 Underfamilier, er korrekt. 
Som Prove paa, hvorledes et Larve-System kan støtte eller ændre det tilsvarende 
Imago-System, skal jeg fremdrage folgende Exempler: 
Hyphydrus og Noterus. Jeg har under Hyphydrus ovatus, p. 358 f., omtalt den 
store Forvirring, som Hope's Bestemmelse af denne Hydroporin-Larve som Noterus crassi- 
cornis har givet Anledning til, og jeg har ogsaa vist ved Citat af Fowler, hvorledes 
Sandheden knap nok endnu kan siges at vere trengt igennem. Dog sikrere end al Auto- 
ritetstro er Undersøgelse i selve Naturen, og en Sammenligning af Westwood's Figur 
i «Mod. Class. Ins.» I, p. 100, med de forskellige talrige smaa Hydroporus-Larver, som 
enhver Samler finder saa mange af, vil strax vise, hvor ner den staar disse, som ere 
altfor mange, til at de kunne hore til en Hovedslegt med kun 2—3 Arter i Europa. At 
Hyphydrus derimod hører til Hydroporinernes Gruppe eller i alt Fald nær sammen med 
denne, vil Ingen nægte. 
Platambus og Agabus. Slægten Platambus er først af C. G. Thomson skilt ud 
fra Agabernes store Slægt, og samme Slægt med Pl. maculatus som Repræsentant har 
holdt sig uanfægtet. Larven til Pl. maculatus er nu mere forskellig fra Agabus-Larverne 
end disse ere indbyrdes og staar disse Larver overhovedet temmelig fjernt, saa at Larve- 
formen yderligere godtgor Berettigelsen af den nye Slægt. 
Eriglenus og Agabus. Hvad der nys er sagt om Platambus’ og Agabus’ Forhold 
til hinanden, gelder ogsaa, om ikke i samme Grad, her. Vor Representant for Slegten, 
Erigl. undulatus, p.374, har en Larve, som i et væsentligt Forhold, Ciliering af Tibier og 
Tarser paa Bagbenene, afviger fra de ovrige Agabus-Larver. Dette Forhold er dog knap 
tilstrækkeligt til at begrunde en egen Slægt, og vi se da ogsaa, hvorledes den Thomson’ske 
Slægt Eriglenus ikke har havt saa meget Held med sig som hans Platambus, og nu som 
oftest kun ansees for en Underslegt af Agabus. 
Laccophilus og Noterus. Det er en vel bekendt Sag, at disse to Slegter i et be- 
stemt Bygningsforhold hos Imagines, nemlig de mellemste Hoftegrubers Sammensetning, 
stemme overens, dannende tilsammen med nogle faa nærstaaende Slægter og med Pelobius 
en egen Afdeling af Dytiscide, Sharp’s Dytisci fragmentati. Men ved Siden af dette fælles 
Forhold er der saa store Forskelligheder mellem Laccophilini og Noterini, at de fleste 
Systematikere ikke ret ville holde dem sammen og navnlig vise stor Ulyst til at afgrænse 
Laccophilini for stærkt fra de ovrige Dytiscidæ. Se vi dernæst paa Larverne, træder 
Forskellen grelt frem; thi medens Laccophilini i alt Væsentligt stemmer med Dytiscine 
og staar nærmest ved Colymbetini (jeg har gjort en egen Gruppe af dem under Colymbetini 
som Cohors II, og Schiodte henfører dem i sine Undersøgelser, Nat. Tidsskr. 3. R., 
