13 161 
Frø spirede i denne Tid. Derpaa flyttedes Apparatet til et solvarmt Vindue, vendende lige 
mod Syd; her steg Temperaturen noget; paa dette Sted stod Glassene, udsatte for den 
sterkeste Solvarme, i ca. 2 Maaneder — til d. 14. August; i hele denne Tid havde intet 
Fro spiret. Nu ophevedes Forbindelsen mellem de to Glas, hvorved Fugtighedsgraden i 
det Glas, hvori Froet var saaet, ved Fordampning gradvis aftog; Felgen heraf blev, at en- 
kelte Fro d. 23. August begyndte at spire, og d. 24. og den 25. mylrede Kimplanterne frem. 
Hvordan det nu gaar til, at Froet vel spirer — som det synes endog temmelig 
let — i Vand, men ikke i Dynd, selv om det her kun er saaet et Par Linier dybt, er ikke 
ganske klart. Imidlertid kan der neppe vere Tvivi om, at Fro, nedsenket i Dynd, vil 
kunne spire herfra, om kunstig Varme anvendes. Fremdeles maa det antages, at Fre, 
saaet i Vand under de ovenfor beskrevne Vilkaar, har veret udsat for sterkere Varme end 
det Fre, der var saaet i Dynd tet under Overfladen, hvilken sandsynligvis ved sterk For- 
dampning afkøledes i for høj Grad, til at Froet kunde spire. — I det hele viser det sig, 
at Froet behover en temmelig betydelig Varme for at kunne spire. Spiringstiden i Naturen 
paa solbeskinnede, ikke altfor fugtige Steder er: Slutningen af April til Begyndelsen af 
September, og meget lidt af det Fra, der modnes i Eftersommeren, vil spire samme Aar; 
det allermeste vil overvintre. 
Endnu maa omtales nogle Spiringsforsog, som anstilledes for at skaffe Kundskab 
om, hvorvidt Freet bevarer sin Spireevne efter at have været udsat for Ætsning af for- 
skellige Vædsker. 
Lige saa lidt som Tidselfroet taber sin Spireevne ved flere Maaneder igennem at 
«sive» i Dynd, lige saa lidt ødelægges det ;ved «Bejdsning». Ved den almindeligste 
Bejdsningsmetode udbredes Sweden paa et Logulv for derefter at overgydes med Kobber- 
vitrioloplesningen; sjældnere anvendes den mere fuldstændige Bejdsning, hvorved Seden, i 
Regelen i et halvt til et helt Dogn, nedsænkes i et Kar med den ætsende Vædske. Her 
anvendtes i det smaa den sidste Metode paa Tidselfroet, der nedsenkedes i en Vædske, 
fremstillet ved Tilsætning af 50 pCt. Vand til en mættet Opløsning af Kobbervitriol. Tid- 
selfro, der var «syltet» i 1 Døgn, spirede (under gunstige Vilkaar) i Løbet af en 8 Dages 
Tid; Fro, der i samme Vædske var «syltet» i 6 Døgn, spirede med samme Lethed og lige 
saa rigelig. 
Af mere Betydning er Besvarelsen af folgende Spørgsmaal: Hvorvidt bevarer 
Tidselfroet sin Spireevne, naar det gor Rejsen gennem et Kreaturs (Hest eller Ko) For- 
dajelseskanal? 
I Juni 1872 fodredes en 8 Aar gammel Ko med fjorgammelt Tidselfra paa fol- 
gende Maade: Nogle Tusinde spiredygtige Fro (en almindelig Underkop omtrent halv fuld) 
blandedes med ca. 1 Fjerdingkar Havre og 1 Fjerdingkar Byg. Blandingen befugtedes 
