19 | | 167 
Undtagelser fra denne Regel forekomme sjælden. Desuden danne de nye Formerings- 
rodder hyppig en direkte Fortsættelse af Moderrodens krybende Del. 
En Omstendighed, der ikke tidligere synes at vere bemerket, er den, at der og- 
saa fra den epikotyle Stengel kan udvikle sig Birodder!), som udgaa enlig 
tæt nedenfor Basis af hvert af de nederste, paa dette Tidspunkt henvisnede Stængelblade. 
Disse Biredder ere allerede i Froplantens første Leveaar i Stand til at blive saa kraftige, 
at de forinden den primære Axes Henvisnen kunne skyde Adventivknopper, hvilket 
i alt Fald har teoretisk Interesse, da man neppe hidtil hos nogen anden Planteart har 
fundet Adventivknopper paa de fra den epikotyle Stengel udgaaende Biredder. Der er 
saaledes ved Hjælp af den ovennævnte Knopdannelse en Mulighed og Sandsynlighed for, 
at Planten kan gennemgaa hele sin vesentlige Metamorfose, 9: komme til Blomst- og 
Frugtdannelse, uden Hjælp af de fra den hypokotyle Axe eller dens Forgreninger udviklede 
Adventivknopper, skønt der ingen Tvivl er om, at den ordinære Maade, hvorpaa Mark- 
tidselens Formering foregaar, er ved Hjælp af de sidste. 
De ved Dyrkning i Verelser om Efteraaret frembragte Froplanter bevare i Alminde- 
lighed hele den primære Axe Vinteren over, ja Hovedstengelen vedbliver endog at voxe 
og frembringe nye Blade, men uden at forgrene sig eller at blomstre, i et helt Aar efter 
Spiringen, saa at den forst visner henimod neste Vinter. Anderledes forholder det sig 
derimod med de i det Frie dyrkede Frøplanter, og altsaa efter al Rimelighed ogsaa med 
alle vildt voxende Froplanter af Marktidselen, idet hele den overjordiske Stengel allerede 
dor bort i Begyndelsen af den forste Vinter, saa at det alene bliver Rodderne, der maa 
serge for Vedligeholdelsen. 
Tidselen ynder aabenbart megen Fugtighed; dog kan den ogsaa faa for meget 
af det gode, saa at Plantens Udvikling bliver svag. Lader man Tidselfre spire i Jord og 
dernæst overfører Kimplanten til Vand — selvfølgelig med Kimbladene over Vandfladen —, 
voxer den villig, men dens Udvikling bliver svag. Ved saadanne Forsog anvendtes Glas, 
der rummede 1'/2 Pegl Vand; over Glasset lagdes en Glasplade, der paa Midten var 
gennemboret; gennem det lille, runde Hul bley Kimplantens Rod stukken ned i Vandet, 
medens Kimbladene hvilede ovenpaa Pladen. (Der anvendtes Groftevand; Neringsvedske 
blev der ikke anstillet noget Forsøg med.) Roden udviklede sig nu paa folgende Maade: 
Hovedroden, der ved Omplantningen var 2—3‘ lang, standsede strax i Væxten. Fra dens 
øverste Del brode imidlertid Rodgrene frem; disse udviklede sig til en Længde af et Par 
Tommer, hvorefter de ligeledes standsede i Vexten, uden paa nogen Maade at vere gene- 
rede af Pladsmangel, medens nye Rodgrene brod frem — og saa fremdeles. Alle Rodder 
forbleve tynde. Saaledes var Kimplantens Rod tilsidst formet omtrent som en Trevlerod. 
1) Efter E.R 
22* 
