174 26 
III. Den to- og fleraarige Plante. 
Ved Slutningen af forste Væxtperiode do alle Froplantens Skud bort lige ned til 
Roden. Idet Froplantens Hovedskud, nemlig det Skud, der dannede en umiddelbar Fort- 
sættelse af Hovedroden, er fjernet, er al virkelig Forskel forsvunden mellem den kraftige 
Froplante og den eldre Plante, som den viser sig bygget paa dette Tidspunkt; de ere ikke 
til at skelne fra hinanden. I November Maaned finder man paa mange Frøplanter, der 
blomstrede sidste Sommer, at ogsaa Hovedroden er fuldstendig raadden saavelsom den 
nærmeste Del af de Formeringsredder, der umiddelbart udgaa fra den — med andre Ord: 
saadanne Froplanter have oplost sig i ligesaa mange nye Rodsystemer, som der for var 
Formeringsrodder. Paa mange Froplanter finder man dog, at Hovedroden endnu ved Jule- 
tid er frisk og knopberende; imidlertid vil den næppe nogensinde komme til at bere 
blomstrende Skud for anden Gang, selv om den endnu i en følgende Væxtperiode kan be- 
vare sig nogenlunde frisk. Hos Froplanter derimod, der ikke have blomstret forste Aar 
paa Grund af ugunstige Vextbetingelser, vil Hovedroden i den anden Væxtperiode kunne 
bere blomstrende Skud. 
En kraftig fleraarig Plante ligner ved Sommerens Slutning i hoj Grad den 
kraftige Froplante ved samme Tidspunkt — kun at den i alle Henseender er rigere ud- 
styret. Dens Bygning er folgende: Rodsystemets Centrum dannes af 1 ældre, kraftig, 
nedstigende Rod, der ofte senker sig adskillige Alen i Jorden. Fra dennes overste Del 
(et Par Tommer til ca. 3° dybt) udgaa indtil over en Snes «Rodradier», hver bestaaende 
af 1—flere Generationer af Formeringsrodder («Rodled»). Af de mange fra et Centrum 
udstraalende Radier synes altid 1 eller nogle faa langt at overgaa de øvrige i Størrelse; en 
enkelt Radie kan naa en Længde af en Snes Fod, de fleste ere imidlertid betydelig kortere ; 
det er ingenlunde altid de kraftigste Rodradier, der ere sammensatte af flest «Led», idet 
det tvertimod synes, som om en Rodradies Lengde staar i omvendt Forhold til Antallet 
af Led. De Formeringsrodder, af hvis krybende Del de Led dannes, der ligge nærmest 
Rodsystemets Centrum, ere de kraftigste og naa ned til den storste Dybde i Jorden, ofte 
adskillige Alen; de, der ligge lengst ude mod Periferien, ere altid svagest. Den umiddel- 
