27 175 
bart fra den centrale Rod udgaaende Formeringsrod har undertiden selv udsendt flere 
nye; i saa Fald bliver den enkelte Radie oplest i flere Radier. 
Hvad den enkelte Formeringsrods Vextretning og Tykkelsevext angaar, da 
folger den ganske de almindelige Regler, der ere givne ved Omtalen af Froplanten. 
Fra det Rodsystem, hvis Forhold her kortelig ere beskrevne, udgaar for det forste 
et ret betydeligt Antal af Erneringsrodder af den forhen omtalte Bygning, fra den 
krybende Del af Formeringsrodderne dog kun forholdsvis faa. — Fra adskillige Formerings- 
redders nedstigende Del udgaa ikke sjelden nogle ligeledes nedstigende, kraftige Rod- 
grene, saaledes altid hvor Moderrodens Vextspids er gaaet til Grunde, men undertiden 
ogsaa, hvor dette ikke er Tilfældet. — Fremdeles finder man udgaaende fra Rodsystemet 
et Antal af Stengelknopper og udviklede Skud, der paa dets forskellige Dele ere 
ordnede saaledes: Paa den centrale Rod findes sædvanlig 1—2 sidestillede blomstrende 
Skud; dog er det ofte Tilfældet, at den kun bærer døde, sorte Rester af Skud, der blom- 
strede i foregaaende Væxtperiode. Paa hver af de Formeringsrødder, der udgaa umiddel- 
bart fra Rodsystemets centrale Rod, findes enten (paa de kraftigste) 1—faa blomstrende 
Skud samt flere Stængelknopper, eller (paa de mindre kraftige) 1—faa Løvskud med til- 
nærmelsesvis rosetformet ordnede Løvblade samt nogle Stængelknopper,, eller (paa de svage) 
{—flere uudviklede Stengelknopper, eller endelig (paa de allersvageste) ikke engang 
Knopper. De Rodled, der ligge længere ude, bære enten 1—faa Løvskud eller blot Stængel- 
knopper; idet dog de svageste af dem, der ligge længst ude mod Periferien, ikke engang 
bære Knopper. Ved Betragtning af disse Forhold viser det sig klart, hvorledes Skudud- 
viklingen paa det enkelte Rodsystem gaar fra Centrum ud imod Periferien. 
Stængelens underjordiske Del (Rodstokken) er i Regelen fuldkommen verti- 
kal; naar man i enkelte Tilfælde kan træffe den liggende et Stykke vandret, kan det hid- 
røre snart fra en Sten, der ikke lader sig skyde til Side, snart fra en af Avlsredskaberne 
foraarsaget Beskadigelse. Hyppigere finder man Rodstokken siksakformet bugtet eller 
endog (enten i hele sin Længde eller paa et kortere Stykke) stærkt spiralsnoet (Fig. 1), saa 
at man skulde tro at have en Rodstok af Ager-Snerlen for sig. Aarsagen til Bugtningen 
ligger mulig i forskellige smaa Hindringer i Jordbunden, og de større skrueformede Vrid- 
ninger kunne maaske i nogle Tilfælde forklares af en fortsat Væxt under den frosne Jord- 
skorpe, navnlig naar der om Foraaret indtreffer en Efterfrost, efterat der er begyndt at 
komme fornyet Vext i Rodskuddene, der ofte allerede om Efteraaret have begyndt at ud- 
vikle sig til flere Tommer lange, vertikale underjordiske Stengler. Ogsaa hvor et Tidsel- 
skud, der borer sig opad gennem det dækkende Jordlag, moder en større eller mindre 
Lufthule, snor det sig i Spiralform. Dette Forhold synes at have sin Betydning for 
Skuddet; det er nemlig aabenbart en ubehagelig Sag for det at mode en saadan Lufthule; 
den hemmer Vexten, idet Skuddet i den maa savne den faste Understottelse paa alle Sider, 
Zar 
