33 181 
tidligere Iagttagelser sikkert Tegn paa, at de vare bestemte til Blomstring. 
medens de svagere, blomsterløse Skud hos yngre Planter stedse ere grenløse. De to 
nederste Blade paa de nævnte Grene vare hyppig tilsyneladende modsatte og lidt indskaarne, 
hvilket ogsaa undertiden er Tilfældet med de to nærmest over Jorden siddende Blade af 
Hovedskuddet, saa at de ligesom efterligne Kimbladene. 
Alle Tidslerne paa det her beskrevne Areal havde allerede paa nuværende Stand- 
punkt en stor ydre Lighed og viste en Overensstemmelse i hele Formen, som man ellers 
ikke er vant til at træffe hos denne Tidselart. Bladene vare noget tyndere, fladere eller 
mindre krusede og bredere, end hvad man maaske kan kalde normalt, ligesom Indskærin- 
gerne næppe naaede halvt ind mod Midtribben. Derimod fandtes i samme Have, imellem 
Kommen og stødende op til Tidselkvarteret, en De! Exemplarer med smallere, meget bøl- 
gede og næsten til Midtribben indskaarne Blade, en Forskel, der formentlig hidrørte fra, 
at Jorden her ikke havde været saaledes bearbejdet det foregaaende Aar som Tidsel- 
kvarteret. 
Allerede påa nuværende Trin af Udviklingen viste sig ligelig spredt over Terrænet 
en Mængde af de bekendte, sygelig udseende Tidselplanter, som fra det tidligste Foraar 
vise sig angrebne af Tidselrusten, Puccinia suaveolens (Pers.), Rostr., hvis tidligste 
Stadium er de vellugtende Spermogonier, som have givet Snylteren Navn. Endnu paa den 
her omtalte Tid (22. Maj) var saa godt som kun Spermogonier udviklede, men i saadan 
Mængde, at samtlige Blade paa de angrebne Planter vare bedækkede heraf fra Grund til 
Spids; kun paa enkelte Blades Underside havde de rustrøde Uredo-Hobe begyndt at ud- 
vikle sig. De af denne Snyltesvamp angrebne Planter var ikke alene paa Afstand kende- 
lige ved deres gulagtige Farve, men i Regelen ogsaa ved deres mere oplobne Væxt, saa 
at deres højere, slankere og rankere Stængel ragede ikke lidet op over de friske. Meget 
hyppig viste der sig dog ogsaa hele Knipper af tætsiddende Stængler eller rettere af Grene, 
kommende fra den vertikale Rodstôk, alle angrebne af de nævnte Spermogonier. 
Jeg opgravede saaledes den 21. Maj et Exemplar indtil 2° Dybde, som havde 9 overjordiske 
Stængler, der vare Forgreninger af en Rodstok, udgaaende i 10” Dybde i Jorden fra den 
sædvanlige vandret liggende Rodgren eller «Foden». Dagen efter opgravede jeg et andet 
af samme Snyltesvamp angrebet Exemplar, som fra en og samme lodrette Rodstok 
udsendte ikke færre end ialt, med de sekundære Forgreninger, 17 overjordiske Stængler, 
alle angrebne af Spermogonier, og tildels af Uredo. At det Mycelium, som udvikler Sper- 
mogonier og Uredo-Hobe, ikke ålene udbreder sig i hele den underjordiske Stengel, men 
ogsaa kan gaa ned i Foden, altsaa i selve Roddelene, synes at fremgaa af flere Exem- 
plarer, som jeg opgravede i Tidselkvarteret den 28. Maj, idet flere Stængler, som udgik 
fra forskellige Steder af samme Rod eller endog fra dennes sekundære Forgreninger, alle 
viste sig ligelig angrebne paa de overjordiske Dele. De underjordiske Dele, saavel Rødder 
D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. X. 3. 24 
