47 195 
Kreds af Harpixgange, samt af en kraftig udviklet Yderbark med uregelmæssig stillede 
Geller. — Adventivknopperne, der dannes paa Roden, anlægges, som det almindelig er Til- 
fældet med Adventivknopper paa Rodder, inde ved Rodens centrale Karbundtsystem, lofte 
Barken vorteformet i Vejret og sprenge den, idet de trenge frem. 
Skont den Funktion at skulle bevare Planten fra Aar til Aar samt at skulle sorge 
for Plantens Formering ganske er overladt til Roden, saa har denne dog tillige beholdt sin 
almindelige Funktion: at skulle sorge for Plantens Forsyning med Vand. Til Besvarelsen 
af det Sporgsmaal, om alle Dele af det hele Rodsystem have lige megen Betydning for 
Vandforsyningen eller ikke, ville folgende Forsøg"), der alle anstilledes paa Lerjord, give 
et Bidrag. 
I Juni Maaned fjernedes Jorden omkring den underjordiske Del af nogle Skud, 
‘dels saadanne, der endnu ikke havde Kurvknopper, dels saadanne, der alt havde anlagt 
dem. Idet Jorden blev borttagen, ophævedes altsaa Virksomheden af de Ernæringsrodder, 
der udgaa fra den underjordiske Del af Stængelen. Dette syntes ikke at frembringe nogen 
synderlig skadelig Virkning paa Skuddene; ethvert kraftigt Skud blomstrede senere livlig. 
Dog er det selvfolgelig umuligt at sige, om disse Skuds Udvikling ikke vilde have veret 
endnu kraftigere, om hint Experiment ikke var blevet foretaget med dem. 
Gentagne Gange behandledes kraftige Skud, paa omtrent samme Vextsstadium, 
nogle voxende paa torrere, andre paa fugligere Jord, paa folgende Maade: I en Afstand 
af ca. 6” fra Skuddet gravedes et Hul paa ca. 18” Dybde; fra Bunden af Hullet arbejdedes 
ind under Skuddet og derfra opefter til dets nederste Ende, der blev afskaaren fra For- 
bindelse med Moderroden. Virkningen heraf viste sig snart, paa varme Dage neppe en 
Time efter: Skuddet lod Bladene henge. Stod Skuddet paa en forholdsvis tor Grund, 
visnede det fuldstændig, skønt det ofte havde talrige Rødder fordelte i det øvre Jordlag til 
en Dybde af 9—12”. Paa mere fugtig Grund, navnlig hvor et lille Lag Tørv hvilede paa 
blødt, fugtigt Ler, bevirkede Experimentet, at Skuddet blev overordentlig ømfindtligt for 
Varmens Indflydelse; Skuddet, hvis Blade hang slapt ned, var meget sygt, skønt det havde 
Rødder spredte i den fugtige Grund, og Væxten syntes helt standset; kølige Nætter og 
Regnvejrsdage forfriskede det dog kendeligt. Imidlertid udsendtes snart fra den under- 
jordiske Del af Stængelen flere Formeringsrødder, der alle forholdsvis hurtig bøjede lodret 
ned, søgende den fugtige Undergrund, hvorefter Skuddet, uden længer at generes af stærk 
Varme, kunde foritsætte Væxten og endog naa til Blomstring. 
Ved atter andre Skud fjernedes Jorden omkring den underjordiske Del, hvorefter 
Moderroden fulgtes et Stykke ned og afskares fra Forbindelse med de fra den udgaaende 
Formeringsrødder, saaledes at Skuddet nu kun ved sin Moderrod stod i Forbindelse med 
1) Af S. L. (p. 47—48). 
