07 225 
ned mellem Kalkknoldene og støder paa den underliggende haarde Kalkmasse, løber den 
fast, standser i Vexten; den udsender nu Siderodder, der imidlertid snart lide samme 
Skæbne som Moderroden; atter udsendes Siderodder, nogle meget kraftige, udgaaende højt 
oppe fra, som om det skulde forslaa bedre, andre helt 
nede ved Moderrodens døde Spids; hver af Siderødderne 
kan atter grene sig — en Vrimmel af Rødder! alle 
trænge de paa, alle ville de ned, alle standses de af 
den haarde Kalkmasse (Fig. 8 4). 
Saaledes forholder det sig med det overvejende 
Antal nedstigende Rødder paa denne Jordbund. Ved 
fortsat lagttagelse opdager man imidlertid, at enkelte 
Rødder virkelig slippe ned gennem den haarde Kalk. 
Fig. 8 5 viser en saadan, der imidlertid var sluppen 
igennem paa en usædvanlig let Maade — uden engang 
at støde paa Vanskeligheder. 1 Udkanten af Ageren, 
hvor jeg foretog Udgravningen, stode i Jordsmonnet 
Rodderne af et Asketræ, der for Aar siden var fældet. 
Askens Rodder voxe mere eller mindre vertikalt ned 
gennem Kalken, søgende den fugtige, bløde Undergrund; es 
de nys nævnte vare halvt opløste, troskede, og gennem Fig. 8. Rødder, der standses i Væxten 
af haard Kalk. I B er en enkelt Rod 
: x i sluppen igennem. Øverst Pløjelaget, der- 
rod let ned til den fugtige Undergrund, hvor den endnu „est løs Kalkjord, nederst haard Kalk. 
en af disse bekvemme Veje naaede den omtalte Tidsel- 
kunde følges til en Dybde af 5Y2”. Foruden denne 
Tidselrod fandt jeg dog ved samme Udgravning endnu enkelte andre, der virkelig naaede 
gennem det haarde Kalklag — og det ved egen Hjælp. At dette er muligt, synes for øvrigt 
at vise, at Kalkmassen ikke overalt kan være saa tæt, som den ellers gør Indtryk af 
at være. 
Det vil ses, at de nedstigende Rødders Forhold her paa Kalkjorden i Alindelille ikke 
er saa ganske uligt Røddernes Forhold til Kalkmergelen; at den enkelte Rod i første Til- 
fælde danner mange Siderødder, efterat den er standset i Væxten, i sidste Tilfælde kun en 
enkelt eller ingen, turde forklares ved, at den nedstigende Rod i første Tilfælde er ved 
Begyndelsen af sin Rejse og derfor sandsynligvis har større Trang og Evne til at danne 
Siderødder end i sidstnævnte Tilfælde, hvor Roden allerede har sænket sig ret betydelig i 
Dybden, før den standses i Væxten. 
At Roden endelig her paa Alindelille-Kalken, naar den standses i Væxten, danner 
en mere eller mindre buskagtig Samling af Siderødder, der strax voxe mere eller mindre 
lodret nedad, medens der i det tilsvarende Tilfælde paa Kalkmergelen dannedes en krybende 
