228 80 
Paa ældre Tidselplanter kan Antallet af Rodradier, udgaaende fra et Centrum, stige 
meget betydelig, til 20 og derover; af disse mange er der dog kun et Par, der opnaa nogen 
meget anselig Længde. Den største Rodradie, jeg har iagttaget, var 19° 6 lang; det paa- 
gældende Exemplars centrale Skud udviklede sig fuldstændig frit paa en lav Jordvold, hvor- 
fra der sendtes krybende Rodder ind i den tilstodende Ager; Jordbunden var nogenlunde 
tor, dog ikke meget haard (i September). Dette Exemplars storste fundne Diameter var 
28/3’. — Paa mere fugtig Grund (Vandet i en Dybde af ca. 4’ i første Halvdel af Sep- 
tember) har jeg udgravet et Exemplar, hvis storste Radius var 18’, medens dets storste 
fundne Diameter var 246”. Dette Exemplar viste tillige det fundne Maximum for et en- 
kelt Rodleds Udbredelse, idet én enkelt af Formeringsrodderne krøb hele 14’, for den 
bojede i Jorden. Exemplarets centrale Skud udviklede sig frit ved Randen af en Ager, ind 
i hvilken det sendte sine Formeringsrodder. — Paa Exemplarer, voxende inde i Seden i 
en Ager, har jeg aldrig truffet nogen meget stor Udbredelse. Hos et, som udgravedes paa 
temmelig tor Lergrund i en Havremark, naaede Rodradien, skont Exemplarets centrale Skud 
var meget kraftigt, kun en Længde af 11’ 6”. 
Hvad Skududviklingen angaar, da bærer jo Rodsystemets centrale Rod sædvanlig 1, 
undertiden 2 blomstrende Skud; da nu i ethvert Tilfelde kun de kraftigste af Rodradierne 
og, hvis Radien er oplost i Led, endda kun det Led, der er nermest den centrale Rod, 
berer blomstrende Skud, fremgaar heraf, at Antallet af saadanne Skud, udgaaende fra et 
og samme Rodsystem, aldrig er meget stort; jeg antager, at det som Maximum kan sættes 
til 8 eller 10. Foruden de blomstrende Skud udvikler Rodsystemet endnu, navnlig paa de 
svagere Radier eller paa den Del af de kraftigere, der er lengst fjernet fra Centrum, et 
Antal Lovskud og Stengelknopper. 
Skud, der udgaa fra Rodsystemer i Lerjord, ere i Stand til at opnaa den største 
Udviklingsfylde, som overhovedet naas. 
Jeg har ikke nogen Grund til at tro, at Rodsystemet paa fugtig Lerjord (naar den 
da ikke er altfor fugtig) udvikler sig svagere end paa mere tor Grund, og maa da antage, 
at dets Udviklingsfylde, saafremt Skuddene paa begge Steder udvikle sig faldstændig frit, 
omtrent vil kunne blive den samme paa det ene som paa det andet Sted, uden at det dog 
hermed skal vere sagt, at Tidselen lige godt hører hjemme begge Steder. 
Sand. Der viser sig en meget iøjnefaldende Forskel mellem Tidselexemplarer fra 
Lerjord og fra Sandjord. Hvad Rodens Tykkelse angaar, saa er ganske vist den eldre 
Rod, der voxer i Sand, ikke saa tynd, som man maaske kunde vente; ofte naar den en 
Tykkelse af 4/s—1/3”, og hvor Jordbunden ikke er aldeles magert Sand, kan den blive 
endnu tykkere. Men Forskellen viser sig tydeligere i Antallet af Formeringsredder og af 
blomstrende Skud samt i disses Udvikling. 
